Španija, 1944
Državljanska vojna se je konèala.
Skriti v gorah,
se oboroženi možje še vedno borijo proti novemu Fašistiènemu režimu.
Vzpostavljena so vojaška oporišèa, da odpravijo odporniška gibanja.
Pred davnimi èasi,
v Podzemnem Kraljestvu, kjer ni laži in boleèine,
je živela princeska, ki je sanjala o èloveškem svetu.
Sanjala je o modrem nebu, rahlemu vetrcu in o soncu.
Nekega dne,
je princeska, izogibajoè svojim varuhom, pobegnila.
Ko je bila enkrat zunaj,
jo je jasno sonce zaslepilo in ji izbrisalo spomin.
Pozabila je, kdo sploh je in od kje prihaja.
Njeno telo je obèutilo mraz, slabost in boleèino. In sèasoma je umrla.
Vendar je njen oèe, kralj,
vedno vedel, da se bo Princeskina duša vrnila,
mogoèe v drugem telesu,
v drugem kraju, ob drugaènem èasu.
Èakal bo na njo, do svoje zadnje sekunde,
dokler se svet ne neha vrteti.
Ofelia, zakaj si vzela toliko knjig?
Gremo na podeželje.
Pravljice?
Malce prestara si, da bi si polnila glavo s takšnimi neumnostmi.
Prosi ga, naj vstavi avto.
Ofelia, èakaj.
Tvoj brat se ne poèuti dobro.
Gospa, ali je vse v redu?
Ofelia?
Ofelia, pridi sem.
Videla sem vilo. -Poglej svoje èevlje!
Pojdimo.
Ko prispemo do mlina, pridi ven, da boš pozdravila naèelnika.
Klièi ga oèe.
Sploh ne veš, kako dober je bil do naju.
To je samo beseda Ofelia... samo beseda.
Naèelnik, prihajajo.
Zamujajo 15 minut.
Carmen.
Dobrodošla.
To ni potrebno. Saj lahko hodim sama.
Doktor Ferreiro pravi, da se ne smeš naprezati.
Ne.
Daj no. Stori to zame.
Hvala.
Ofelia, pridi ven.
Pozdravi Naèelnika.
Ofelia.
Ofelia, poda se drugo roko.
Mercedes!
Prinesi prtljago. -Da, gospod.
To je labirint.
Samo kup starih skal, ki so že dosti èasa tukaj.
Še pred mlinom.
Boljše, da ne greš noter. Lahko se zgubiš.
Hvala.
Si jih vse prebrala?
Mercedes!
Naèelnik te klièe.
Tvoj oèe me potrebuje.
On ni moj oèe.
Naèelnik ni moj oèe.
Moj oèe je bil krojaè. Umrl je v vojni.
On ni moj oèe.
To si mi razjasnila. Ali bi šli?
Ste videla mojo mamo?
Ali ni lepa? -Ja.
Bolna je z otrokom. Ste opazila?
Gverilci se držijo gozdov,
saj jim je tam težje slediti.
Barabe boljše poznajo teren kot mi.
Blokirali bomo vse dostope do gozda.
Hrano, zdravila... Vse bomo shranili. Toèno tukaj.
Moramo jih prisiliti, da oni pridejo k nam.
Postavili bomo tri nova oporišèa.
Tukaj, tukaj in tukaj.
Mercedes.
Prosi Dr. Ferreira, da pride sem. -Da, gospod.
To vam bo pomagalo prespati noè.
Samo dve kapljici takoj pred spanjem.
Samo dve kapljici.
Zelo dobro.
Vse. Dobro.
Ne bojte se me poklicati, èe kaj potrebujete. Podnevi ali pa ponoèi.
Vi ste svoja skrbnica.
Lahko noè.
Ljubica, zapri vrata in ugasni luèi.
Morate nam pomagati. Pridite in ga preglejte.
Rana je vedno slabša. Njegova noga se ne izboljšuje.
Samo to sem lahko dobil.
Žal mi je.
Naèelnik Vidal vas prièakuje v svoji pisarni.
Pridi sem, Ofelia.
O moj bog, tvoje noge. Zmrznjene so!
Ali te je strah?
Malo.
Kaj je ta zvok?
Niè, samo veter.
Tukaj so noèi drugaène od mestnih noèi.
Tam slišiš avte, tramvaje.
Tukaj so stare hiše.
Škripajo,
kot da bi govorile.
Jutri imam zate preseneèenje.
Preseneèenje? -Ja.
Knjigo?-Ne, nekaj dosti boljšega.
Zakaj si se morala poroèiti?
Predolgo sem bila sama.
S tabo sem. Nisi sama.
Nikoli nisi bila.
Ko boš starejša, boš razumela. Tudi zame ni bilo lahko.
Spet tvoj brat...
Povej mu eno svojih zgodb.
Preprièana sem, da ga bo to pomirilo.
Moj brat, moj brat...
Pred mnogimi, mnogimi leti,
v žalostni, oddaljeni deželi,
je bila ogromna gora iz grobega, èrnega kamenja.
Ob sonènem zahodu,
na vrhu gore,
je vsako noè zacvetela magièna roža, pri kateri si postal nesmrten, èe si jo pobral.
Ampak nobeden si ni upal blizu,
saj so bili njeni trni polni strupa.
Ljudje so se pogovarjali o strahu pred smrtjo,
o boleèini, ampak nikoli o možnosti veènega življenja.
In vsak dan, je roža venela, nezmožna podati darilo.
Pozabljena in izgubljena na vrhu mrzle, temne gore,
za vedno sama, do konca življenja.
Vstopi.
Kako je z njo? -Zelo je šibka.
Dobila bo toliko poèitka, kolikor ga potrebuje.
Jaz bom spal tukaj.
In moj sin? -Oprostite?
Oprostite nama, Naèelnik.
Moj sin, kako je z njim?
Trenutno ne rabimo biti zaskrbljeni.
Zelo dobro.
Naèelnik, vaša žena ne bi smela potovati v tako pozni noseènosti.
Je to vaše mnenje? -Ja, gospod, profesionalno mnenje.
Sin mora biti rojen tam, kjer je njegov oèe.
To je vse.
Naèelnik, še nekaj.
Zakaj ste tako preprièani, da bo moškega spola?
Ne zajebavaj se z mano.
Ob osmih smo zaznali gibanje v jugo-zahodnem sektorju.
Streljanje.
Narednik Bayona je preiskal obmoèje in ujel osumljenca.
Drugi je njegov sin, tukaj iz mesta.
Naèelnik, moj oèe je pošten èlovek.
To bom presodil jaz. Snemi kapo, ko govoriš z mano.
Pri njemu smo našli orožje. Bilo je ustreljeno.
Naèelnik, moj oèe je lovil zajce.
Ponovno ti povem, da utihni.
"Brez boga ni države, ni Gospodarja"?
Mimogrede, kako se vam zdi to? -Propaganda rdeèih, Naèelnik.
To ni propaganda, gospod.
To je star koledar, Naèelnik.
Preprosta kmeta sva.
Nadaljuj.
Naèelnik, šel sem v gozd. V lov na zajce.
Za moje hèerke. Bolne so.
Zajce?
Naèelnik, èe moj oèe pravi tako, potem je lovil zajce.
Pustite ga pri miru.
Ubili ste ga, ubili ste ga!
Morilec! Kurbin sin!
Mogoèe se boste nauèili pravilno preiskati te budale,
preden me boste motili.
Da, Naèelnik.
Mama. Mama, zbudi se!
Mama, nekaj je v sobi.
Zdravo.
Si me zasledovala sem?
Ali si vila?
Poglej!
To je vila.
Želiš, da grem s tabo?
Ven? Kam?
Zdravo?
Odmev.
Zdravo?
Ti si.
Ti si. Vrnila si se.
Prosim, ne bodi prestrašena.
Poglej, poglej.
Jaz sem Ofelia. Kdo si ti?
Jaz?
Imel sem mnogo imen...
Stara imena, ki jih lahko izgovorijo samo veter in drevesa.
Sem gora, gozd in zemlja.
Sem...
Sem satir.
Tvoj ponižni služabnik, Vaša Visokost.
Ne, sem... -Si princesa Moanna,
hèi kralja podzemlja.
Moj oèe je bil krojaè.
Ni te rodil èlovek.
Rodila te je luna.
Poglej na svojo levo ramo
in našla boš znak, ki to dokazuje.
Tvoj oèe je odprl portale po vsem svetu, da si se lahko vrnila.
To je...
To je zadnji izmed njih.
Moramo se preprièati, da je tvoje jedro še vedno celo,
da nisi postala smrtna.
Dokonèati moraš tri naloge, preden bo polna luna.
To je Knjiga Križišè.
Odpri jo, ko boš sama
in pokazala ti bo prihodnost
in kaj moraš storiti.
Ampak saj je prazna.
Mercedes, pripravi te zajce za veèerjo.
Premladi so.
Mogoèe bodo dobri za obaro. -Da, gospod.
Kava je zažgana. Poskusi jo sama.
Drugiè bodi bolj pazljiva.
Kot želite, gospod.
Skuhaj te.
Kava mu ni bila všeè. -On je navaden siten gizdalin.
Siten gizdalin!
Potrebujemo govedino in dodatnega pišèanca.
Kje naj jih pa dobimo? -Pri doktorjevi ali pa županovi ženi.
Pojejo veè kot prašièi.
In nikoli ne utihnejo. -Niti pod vodo.
Mercedes, v trenutku bom nazaj.
Ofelia.
Tvoj oèe prireja danes veèerno zabavo.
Poglej, kaj sem ti naredila.
Ti je všeè?
Kaj vse bi dala, da bi imela takšno fino obleko,
ko sem bila tvoje starosti.
In poglej te èevlje!
So ti všeè? -Ja, zelo so lepi.
Pojdi sedaj. Skopaj se.
Ofelia?
Pohiti. Rada bi videla, kako izgledaš v obleki.
Rada bi, da izgledaš lepo za Naèelnika.
Izgledala boš kot princeska.
Princeska?
Poskrbi, da bodo pišèanci pravilno oèišèeni.
In ne pozabi na fižol.
Izgledaš èudovito, preprosto lepo. -Kako èudovita obleka!
Vrnite se k delu, ne zapravljajte èasa.
Želiš mleko z medom?
Stopi nazaj, noèeva, da tvojo lepo obleko zamaževa z mlekom.
Mercedes. Ali verjameš v vile?
Ne.
Ampak ko sem bila majhna, sem verjela.
Verjela sem v mnogo stvari, v katere danes ne veè.
Prejšnjo noè me je obiskala vila.
Resnièno?
Ni bila sama, bilo jih je mnogo,
zraven pa še satir. -Satir?
Bil je zelo star, zelo visok in smrdel je po zemlji.
Mama me je opozorila, naj bom pozorna na satire.
Mercedes!
Pridi z mano.
Naèelnik, vse je tukaj.
Moka, sol, olje, zdravila,
olive, slanina.
To je pravi tobak.
Tukaj so kuponi za hrano.
Želim, da preverite inventorij. -Zelo dobro.
Mercedes.
Kljuè. -Da, gospod.
Je to edini kljuè? -Edini.
Od sedaj naprej, ga bom imel jaz.
Naèelnik.
Naèelnik, mogoèe ni niè.
Oni so.
Ped davnimi èasi, ko je bil gozd še mlad,
je bil dom bitjem, ki so bila polna magije in èudes.
Šèitila so se med sabo,
in spala v senci pod ogromnim smokvinim drevesom,
ki je raslo na hribu zraven mlina.
Ampak sedaj, drevo umira.
Veje ima suhe, deblo je staro in zasukano.
Med korenine se je naselila pošastna krastaèa,
ki ne dopusti drevesu poganjati.
Te tri magiène kamne moraš vstaviti v krastaèina usta
in vzeti zlat kljuè iz njenega trebuha.
Samo takrat bo lahko drevo ponovno cvetelo.
Tukaj so bili pred manj kot 20timi minutami.
Odšli so v naglici.
Bilo jih je najveè ducat.
Antibiotiki.
Sranje, pozabili so loterijsko sreèko.
Tukaj so.
Prasci so tukaj.
Gledajo nas.
To ste pozabili!
In vašo loterijsko sreèko!
Zakaj ne pridete sem, da vam jih vrnemo?
Kdo bi vedel? Mogoèe je to vaš sreèen dan!
Zdravo. Sem Princesa Moanna
in ne bojim se te.
Ali te ni sram, da živiš tukaj
in ješ te hrošèe,
ti se debeliš, med tem pa drevo umira?
Si pogledala v njeno sobo? Kaj pa v shrambi?
Da, gospa.
Si preverila vrt?
Kaj pa skedenj? -Da, gospa.
Kje je to dekle?
Sem, prosim.
Naj vam predstavim svojo ženo, Carmen.
Oèarana sem. -Lepo, da sem vas spoznala.
Od sedaj naprej, ena obroèna kartica na družino.
Oglejte si jih.
Ena? -Samo ena.
Naèelnik, nisem preprièan, da bo to dovolj.
Èe bodo ljudje pazljivi, bi moralo biti dovolj.
Ne smemo dopustiti, da bi nekdo pošiljal hrano gverilcem.
Zgubljajo ozemlje in eden je ranjen.
Oprostite, Naèelnik, kako to veste?
Skoraj smo jih dobili. Našli smo to.
Antibiotiki.
Bog je že rešil njihove duše.
Kar se zgodi z njihovimi trupli, ga ne zanima.
Naèelnik, pomagali bomo kakorkoli lahko.
Vemo, da niste tukaj prostovoljno.
O tem se pa motite.
Izbral sem, da bom tukaj, ker želim, da se moj sin rodi v novi, èisti Španiji.
Ker so ti ljudje napaènega mišljenja,
da smo vsi enaki.
Ampak obstaja velika razlika:
Vojne je konec in mi smo zmagali.
In èe moramo pobiti vso to nesnago, da bo mir,
jih bomo pobili vse in to je to.
Vsi smo izbrali, da smo tukaj.
Izbrali!
Pristavi kavo. Grem po drva.
Poskrbeli bova za njo.
Ofelia?
Kako sta se z Naèelnikom sreèala?
Ofeliin oèe je izdeloval Naèelnikove uniforme.
A tako...
Ko je umrl, sem prevzela trgovino.
Približno eno leto nazaj,
sva se z Naèelnikom ponovno sreèala.
Nenavadno, se vam ne zdi?
Mislim, da sta se ponovno našla?
O ja, zelo, zelo nenavadno.
Prosim, opravièite moji ženi. Ni bila dosti med ljudmi.
Misli, da so njene trapaste zgodbice komu zanimive.
Razumeva.
Oprostite gospa, Ofelia je tukaj.
Oprostite.
Naèelnik, ali sem vam že povedal, da sem poznal vašega oèeta?
Ne. Nisem vedel.
V Maroku.
Poznal sem ga samo kratek èas, ampak je naredil moèan vtis.
Izvrsten vojak.
Ljudje v njegovem bataljonu so rekli, da ko je umrl na bojišèu,
je na skali razbil uro,
da bi njegov sin vedel toèen èas njegove smrti.
Da bi vedel, kako umrejo pogumni.
Neumnost. Ni imel ure.
Zelo sem prizadeta, ker si to storila.
Po kopeli, boš šla spat brez veèerje.
Ali me poslušaš?
Vèasih se mi zdi, da se nikoli ne boš nauèila obnašati.
Ofelia, razoèarala si me.
In tudi oèeta.
Misliš Naèelnika?
Njega bolj kot mene.
Dobila sem kljuè.
Odpelji me v labirint.
Zdravo.
Prinesla sem kljuè.
To sem jaz in dekle si ti.
Kaj pa dojenèek?
Torej, dobila si kljuè.
Zadovoljen sem s tabo.
Že od zaèetka je verjela vate.
Vesela je, ker ti je uspelo.
Obdrži kljuè.
Kmalu ga boš potrebovala.
Tudi to. Košèek krede.
Ostali sta dve nalogi,
luna bo pa kmalu polna.
Bodi potrpežljiva.
Kmalu bova postopala po sedmih okroglih vrtovih tvoje palaèe.
Kako naj vem, da govoriš resnico?
Zakaj bi ti ubogi mali satir kot sem jaz lagal?
Nadaljuj.
Pripravite svoje kartice.
Dajmo. Vaše ime?
Vaša imena in priimke.
Narciso Pena Soriano, vam na uslugo.
To je dnevni kruh iz Francove Španije,
hranjen na varnem v mlinu. Rdeèi vam lažejo,
saj v združeni Španiji
ne obstaja dom brez ognja in kruha.
Pokaži mi, kaj se bo sedaj zgodilo.
Pokaži mi.
Ofelia, pomagaj.
Naèelnik! Naèelnik!
Pridite, hitro.
...ker v združeni Španiji,
ne obstaja dom brez ognja in kruha.
To je naš dnevni kruh iz Francove Španije.
Vaša žena potrebuje nemoten poèitek.
Veèino èasa bo pod pomirjevali.
Deklica mora spati drugje.
Tukaj bom ostal do rojstva.
Poskrbite zanjo.
Ne zanima me cena niti kaj potrebujete.
Poskrbite zanjo.
Ne skrbi.
Z mamo bo vse v redu, boš videla.
Porod je kompliciran.
Potem ga nikoli ne bom imela.
Pomagaš ljudem v gozdu, kajne?
Ali si komu povedala?
Ne, nisem.
Noèem, da se ti zgodi kaj slabega.
Niti jaz tebi.
Poznaš kakšno uspavanko?
Samo eno,
ampak se ne spomnim besed.
Vseeno. Želim jo slišati.
Ne bodi prestrašena. Samo jaz sem.
Si pripravljen? -Ja.
Potem pa pojdiva.
To je èista norost.
Ko tisti moški izve za naju, nas bo vse pobil.
Si pomislila o tem? -Doktor, se ga bojiš?
To ni strah,
vsaj ne zase.
Pedro!
Pedro, moj brat!
Nisi izvršila naloge.
Ne, moja mama je bolna.
To ni opravièilo za malomarnost.
Poglej to je korenina mandragore.
Rastlina, ki je sanjala o tem, da bi bila èlovek.
Postavi jo pod mamino posteljo
v posodo svežega mleka.
Vsako jutro dodaj dve kapljici krvi.
Sedaj pa nimava èasa na pretek.
Polna luna bo nad nami.
Vzemi moje ljubljenèke, da te bodo vodili.
Podajaš se v zelo nevaren kraj, zato bodi previdna.
Stvar ki tam drema
ni èlovek.
Videla boš razkošno pojedino,
vendar niè ne jej niti pij.
Popolnoma niè.
Tvoje življenje je odvisno od tega.
Prinesla sem Orujo, tobak in sir.
Pošta za Triga in Pilota.
Da vidim, kako je z vašo nogo, Francozek.
Kako mislite, da je z njo? Zjebana je.
Naj pogledam.
S-Severno Ameriška,
Britanska in Kanadska vojska
se je izkrcala na majhni obali v Severni F-F-
Franciji, kreten. -F-f-f-ranciji.
Veè kot 150.000 vojakov nam daje upanje,
pod vodstvom Generala Dwight D. Eisenhowerja...
Doktor, je res tako slabo?
Francozek, poslušaj.
Nikakor je ne morem rešiti.
Probal bom s èim manj možnimi rezi.
Samo trenutek, doktor, samo trenutek.
Uporabi kredo za obris vrat kjerkoli v tvoji sobi.
Ko se vrata odprejo, obrni pešèeno uro.
Naj te vile vodijo.
Dokler boš tam, ne smeš jesti niti piti.
Vrni se, preden pade zadnje zrno v pešèeni uri.
Ne.
Tale je.
Ne! Ne!
Kmalu bodo prišle okrepitve iz Jace.
Približno 50 mož. Potem se bomo pa sooèili z Vidalom.
In kaj potem?
Ubili ga boste, oni bodo pa poslali naslednjega, ki bo isti. In naslednjega..
Konec je z vami, nimate pištol, nimate zavetišèa,
potrebujete hrano, zdravila. Poskrbeti moraš za Mercedes.
Èe jo imaš resnièno rad, se ji boš pridružil.
To je izgubljeni primer. -Doktor, tukaj bom ostal.
Nimam izbire.
Moraš oditi.
Tukaj imaš kljuè, ampak sedaj ne moreš tja.
Natanko to prièakuje.
Prepusti to meni.
Strahopetna sem.
Ne, nisi.
Ja, sem.
Strahopetna... živim zraven tega prasca,
mu sperem perilo, pospravljam posteljo, hranim ga.
Kaj, èe ima doktor prav in ne moremo zmagati?
Bomo vsaj otežili stvari temu prascu.
Naèelnik Vidal,
temperatura ji je padla. Ne vem kako, ampak ji je.
Ampak še vedno ima vroèino?
Ja, ampak je to dober znak. Njeno telo se odziva.
Poslušaj me.
Èe moraš izbirati, reši otroka.
Ta otrok bo nosil moje in oèetovo ime.
Reši ga.
Bratec.
Mali bratec.
Èe me lahko slišiš,
stvari zunaj niso najboljše.
Ampak kmalu boš moral priti ven.
Mama je zaradi tebe zelo bolna.
Prosila bi za eno uslugo, ko prideš ven,
samo eno:
Ne poškoduj je.
Spoznal jo boš, zelo je lepa,
èeprav je vèasih veè dni žalostna.
Videl boš, da ko se smeji,
jo boš vzljubil.
Poslušaj, èe storiš, kar te prosim,
ti obljubim,
da te bom vzela v svoje kraljestvo in te postavila za princa.
Obljubim ti, princ.
Vkljuèil sem pišèalko vendar se niso premaknili.
Poskušal sem vstaviti ampak je bilo prepozno.
Jaz in kurjaè sva izskoèila pravoèasno,
ampak poglejte ta nered.
Kaj so ukradli iz tovornih vagonov?
Niti enega niso odprli.
Kaj za vraga govorite?
Vsa ta zmešnjava in niso odprli nobenega vagona.
Niè niso vzeli. -Niè? Ste preprièani?
Samo Bog ve, kaj so želeli, poleg zapravljanja našega èasa.
Naèelnik, prikazali so se iz zraka.
Imajo granate, pobegnili so v hrib.
Naèelnik, obkolili smo manjšo enoto, ki je zaostala.
Kritje so postavili na hribu.
Pojdi Serrano, naj te ne bo strah, to je edini spodoben naèin za smrt.
Serrano!
Naj pogledam.
Lahko govoriš?
Prekleto.
Neuporabno so! Ne morejo govoriti!
Naèelnik, ta je še živ.
Ustreljen je bil v nogo.
Kaj se je zgodilo? -Enega so ujeli.
Eden je živ. Peljejo ga v skladišèe.
Mercedes!
Pedro. Pedro.
Mercedes?
Moram v skladišèe. -Ne sedaj.
Umakni se!
To bo dovolj, dragica.
Naj to odnesem gor?
Tukaj, polovièni odmerek.
Mislim, da ga ne potrebujem.
Poèutim se boljše, dosti boljše.
Tega ne razumem, sem pa vesel.
Mama.
Prekleto, ta cigareta je zelo dobra!
Pravi tobak, težko dobavljiv.
Po-po-pojdi k vragu.
Prekleto Garces. Edini, ki ga ujamemo in še ta jeclja.
Tukaj bomo celo noè.
Vsaj dokler govori.
Garces ima prav.
Bolje, da nam poveš vse.
Da pa boš govoril, imam s sabo nekaj orodja.
Stvari, ki sem jih pobral spotoma.
Najprej, ti ne bom zaupal,
ampak po uporabi tega, si boš razjasnil par stvari.
Ko prideva do teh,
bova razvila... kako naj se izrazim?
Bližnjo vez, skoraj kot brata.
Boš videl.
Ko pa prideva do tega,
ti bom verjel vse, kar mi boš povedal.
Imam predlog.
Èe prešteješ do tri, brez jec-je-jecljanja,
si prost.
Ne glej njega, glej mene.
Nad mano ni nikogar.
Garces! -Ja naèelnik?
Èe reèem, da lahko budala odide, ali mi bo kdo nasprotoval?
Nihèe naèelnik. Lahko odide.
Tukaj imaš. Štej do tri.
Ena. -Dobro.
Dva.
Še enega in si prost.
Škoda.
Vaša Visokost, tvoja mama je dosti boljša.
Preprièan sem, da si si oddahnila.
Ja, hvala.
Ampak stvari se niso obrnile najboljše.
Ne?
Imela sem nesreèo. -Nesreèo?
Ja.
Prekršila si pravila! -Bila sta samo dva grozda.
Mislila sem, da nihèe ne bo opazil.
Naredili smo napako! -Napako?
Spodletelo ti je. Nikoli se ne moreš vrniti.
Bila je nesreèa! -Ne moreš se vrniti.
Luna bo polna èez tri dni.
Tvoj duh bo za vedno ostal med ljudmi.
Starala se boš kot oni, umrla boš kot oni
in vsi spomini nate bodo sèasoma izginili.
Skupaj z njimi bomo izginili tudi mi.
Nikoli veè nas ne boš videla.
Dober dan, doktor. Žal mi je, ker vas budim tako zgodaj,
ampak potrebujemo vašo pomoè.
Moj bog, kaj ste storili z njim?
Ne dosti.
Ampak stvari gredo na bolje.
Všeè mi je, da vas imam pri roki. To ima svoje prednosti.
Serrano, ostani tukaj.
Spregovoril sem.
Ne dosti.
Am-am-ampak sem spregovoril. -Žal mi je.
Tako mi je žal.
Ubij me. Prosim, ubij me.
Prasec.
Rešil te bom boleèine.
Skoraj je konèano.
Nadziraj Dr. Ferreiro,
takoj bom nazaj. -Da, Naèelnik.
Ne premikaš se veè.
Ali si bolna?
Kaj poèneš spodaj?
Poklièi ga! -Koga?
Le koga, ti idiot! Ferreiro!
Kaj za vraga je to?
Ne! Ne, ne!
Pusti jo. Prosim te, pusti jo.
Poglej to! Poglej, kaj je skrivala pod tvojo posteljo!
Kaj si misliš o tem?
Ofelia, kaj poène ta stvar pod posteljo?
To je èarobna korenina, satir mi jo je dal.
To je vse zaradi šare, ki ji jo dovoliš brati.
Poglej, kaj si naredila!
Prosim, pusti naju. Srèek, pogovorila se bom z njo.
Prav. Kakor želiš.
Rekel mi je, da boš boljša. In tudi bila si.
Ofelia, poslušaj svojega oèeta.
Prenehaj s tem.
Ne. Zapustiti želim ta kraj!
Prosim, odpelji me od tukaj! Pojdiva, prosim!
Ni tako preprosto.
Staraš se,
kmalu boš videla, da življenje ni kot v tvojih pravljicah.
Svet je krut kraj.
To se boš nauèila, èeprav bo bolelo.
Ne! Ne! -Ofelia!
Magija ne obstaja. Ne zate, ne zame, ne za nikogar drugega.
Mama! Pomagajte!
Pomagajte!
Zakaj si to storil?
Bila je edina stvar, ki sem jo lahko.
Ne. Lahko bi me ubogal.
Lahko bi, ampak nisem.
Boljše bi bilo zate. To dobro veš.
Ne razumem. Zakaj me nisi ubogal?
Ubogati-kar tako-samo zato, da boš, brez da bi se vprašal,
je nekaj, kar lahko storijo samo ljudje kot ste vi, Naèelnik.
Naèelnik!
Garces! Poklièi vojaškega zdravnika.
Takoj pridite gor! -Da, Naèelnik.
Vaša žena je umrla.
Ker so pota Gospodova skrivnostna.
Ker bistvo Njegovega oprošèanja
leži v Njegovi besedi in Njegovi skrivnosti.
Èeprav nam Bog pošlje sporoèilo,
je naša naloga, da ga dešifriramo.
Saj ko razpremo roke,
zemlja vzame le votlo in brezèutno lupino.
Duša je sedaj daleè stran v svoji veèni slavi.
Ker zaradi boleèine odkrijemo pomen življenja.
Stanje miline, ki ga izgubimo, ko se rodimo.
Ker Bog, v svoji neskonèni modrosti, nam polaga vse rešitve v naše roke.
In zaradi njegove telesne odsotnosti,
ki jo Njegovo mesto zaseda, smo v dušah zagotovljeni.
Dr. Ferreiro si poznala zelo dobro, kajne Mercedes?
Gospod, vsi smo ga poznali. Vsi v okolici.
Jecljaè je govoril o ovaduhu. Tukaj, pri mlinu.
Si lahko predstavljaš? Toèno pred mojim nosom.
Mercedes, prosim.
Kaj si misliš o meni?
Misliš si, da sem pošast.
Ni pomembno kaj si misli nekdo kot sem jaz, gospod.
Prosim, èe greš v skladišèe in mi prineseš liker.
Da, gospod. Lahko noè, gospod.
Mercedes, ali nisi nekaj pozabila?
Gospod?
Kljuè.
Imam edinega, ali nimam?
Da, gospod.
Ali veš, ena podrobnost me je zelo motila.
Mogoèe ni pomembno,
ampak na dan, ko je bilo skladišèe vlomljeno,
z vsemi granatami in eksplozivi,
kljuèavnica ni bila vdrta.
Kot sem že rekel, to verjetno ni pomembno.
Bodi previdna.
Lahko noè, gospod.
Ofelia, Ofelia!
Ofelia, danes odhajam.
Kam? -Ne morem ti povedati. Ne morem ti povedati.
Vzemi me s sabo. -Ne, ne. Ne morem.
Ne morem, moj otrok. Vrnila se bom pote, obljubim.
Vzemi me s sabo.
Nekaj sem slišala.
Niè ni, ne skrbi.
Mercedes.
Ofelia.
Kako dolgo si vedela za njo?
Kako dolgo si se mi posmehovala?
Mala prasica!
Pazi nanjo!
In èe kdo poskuša vstopiti,
najprej ubij njo.
Sušeno meso.
Tobak.
Èe bi me prosila, bi ti dal vse te stvari, Mercedes.
Želim imena vseh, ki so pisali ta pisma.
Pred sabo jih želim imeti jutri.
Da, Naèelnik.
Garces, lahko greš.
Naèelnik, ste preprièani?
Za Božjo voljo, saj je samo ženska.
To si si vedno mislil.
Zato sem vedno ušla.
Zate sem bila nevidna. -Prekleto.
Našla si mojo slabost: Ponos.
Ampak zanimajo nas tvoje šibke toèke.
Stvar je zelo preprosta: Ti boš govorila,
jaz pa moram vedeti,
da je vse, kar poveš resnica.
Nekaj stvari tukaj imamo ravno za ta namen.
Niè kompliciranega.
Stvari, ki se jih nauèimo ob poklicu.
Najprej...
Nisem nekakšen starec! Nisem ranjen zapornik!
Pofukanec! Da si ne bi drznil dotakniti deklice.
Ne boš prvi prašiè, ki je ostal brez èrev.
Poglej, spustil jo je.
Kaj za kurac si rekel?
Primite jo! Dajmo! Pripeljite mi jo!
Prekleto, pripeljite mi jo!
Zajahajmo!
Bolje, da greš z nami brez upiranja.
Naèelnik je rekel, da èe se boš obnašala...
Ne bodi neumna, ljubica.
Èe te bo kdo ubil,
bom to jaz.
Odloèil sem se, da ti dam zadnjo priložnost.
Obljubiš, da boš storila, kar ti bom naroèil?
Boš storila vse, kar ti bom rekel, brez pomislekov?
To je tvoja zadnja priložnost.
Poslušaj me.
Pojdi po svojega brata
in ga prinesi v labirint,
kakor hitro lahko, Vaša Visokost.
Brata?
Potrebujemo ga.
Ampak... -Brez vprašanj.
Vrata so zaklenjena.
V tem primeru, ustvari svoja vrata.
Naèelnik, z vašim dovoljenjem.
Pridite, hitro.
Kaj je sedaj? -Serrano se je vrnil. Ranjen je.
Ranjen?
Kje je Garces?
Koliko jih je bilo?
Ne vem natanèno.
Najmanj petdeset.
Ostali niso preživeli. Naša oporišèa se ne odzivajo.
Koliko ljudi nam je ostalo? -20, mogoèe manj, gospod.
Odhajava. Skupaj.
Ne bodi prestrašen.
Niè se ti ne bo zgodilo.
Daj jih na predstražo pri drevesni liniji.
Èe se preostanek oddelka vrne, naj mi takoj sporoèijo.
Poklièi za okrepitve, takoj.
Da, Naèelnik.
Pusti ga!
Ofelia!
Pohiti, Vaša Visokost,
daj ga meni.
Polna luna je visoko na nebu,
lahko odpreva portal.
Zakaj imaš to v roki?
Portal se bo odprl samo, èe darujeva kri nedolžnega.
Samo kapljico krvi. Ena luknjica, to je vse.
To je zadnja naloga.
Pohiti.
Obljubila si mi!
Daj mi fanta! -Ne!
Brat bo ostal z mano.
Odpovedala bi se svetim pravicam za pamža, ki ga komaj poznaš?
Ja, bi.
Prestolu bi se odpovedala, zaradi njega?
On, ki je povzroèil takšno nadlogo, takšno ponižanje?
Ja, bi.
Kot želiš, Vaša Visokost.
Ne!
Moj sin.
Povej mojemu sinu...
Povej mu, ob katerem èasu je umrl njegov oèe.
Povej mu, da... -Ne.
Ne bo vedel tvojega imena.
Vstani, hèerka.
Pridi.
Oèe.
Raje si prelila svojo kri, kot pa kri nedolžnega.
To je bila zadnja naloga in najbolj pomembna.
Dobro si izbrala, Vaša Visokost.
Pridi k meni
in se usedi ob oèeta.
Dolgo èasa je èakal nate.
Reèeno je, da se je princesa vrnila v oèetovo kraljestvo.
Tam je vladala pravièno in s prijaznim srcem mnoga stoletja.
Ljudje so jo ljubili.
Za sabo je pustila majhne sledove svojega bivanja na zemlji,
ki so bili vidni samo tistim, ki so vedeli, kje morajo gledati.
anoXmous https://thepiratebay.se/user/Zen_Bud/