ДЕВІД АТТЕНБОРО ПРЕДСТАВЛЯЄ
Серед надзвичайних істот, які існували в минулому,
найвідоміший – динозавр.
Тиранозавр королівський.
Тварина, яка запалює нашу уяву.
Яка ж це була тварина?
Який мала вигляд? Як жила?
Сучасна наука знайшла відповіді на ці запитання.
І не тільки про тиранозавра,
а й про інші види, які з ним співіснували.
А найновіша комп'ютерна графіка помогла оживити їх на наших очах.
Планета Земля 66 мільйонів років тому.
У небі повно летючих велетнів.
Глибини океанів патрулюють величезні рептилії.
А на суші різноманітні динозаври
борються за виживання.
Тепер ми чимало знаємо про світ, у якому царювали динозаври.
А це їхня історія.
Доісторична планета
Крижаний світ
Життя суворе
на далеких півночі й півдні планети Земля.
Одначе динозаври зуміли колонізувати й ці полярні регіони.
На півночі Америки цей крихітний мисливець, дромеозавр,
зумів пережити три місяці майже цілковитої темряви.
І нарешті прийшла весна.
Самиця вкрита пір'ям,
бо вона генерує тепло тілом
і повинна його берегти.
Складне завдання для всіх динозаврів у холодних широтах.
Вона швидко ступає по снігу
й перевіряє місця, де в минулому знаходила їжу.
У крижаному світі не варто ігнорувати навіть найменші можливості.
Щоб досягти успіху, як і завжди,
потрібно підібрати… правильну мить.
У ці часи земної історії
полярні регіони відносно теплі,
але на життя тут суттєво впливають екстремальні сезонні зміни.
Коли сонце сходить уперше за майже три місяці,
кожна тварина мусить максимально використати світло
та теплі дні, що незабаром прийдуть.
Маленькі дромеозаври повинні співпрацювати,
щоб уполювати велику здобич.
А ось і перший шанс цього сезону.
Стадо гадрозаврів.
Динозаври з качкоподібною мордою проходять тут щороку.
Кочовики в пошуку свіжої весняної зелені.
Вони величезні.
Єдиний шанс дромеозаврів – діяти спільно.
Попереду річка, яку стаду доведеться перетнути.
А дромеозаври знають, що подолають її не всі.
Коли зима послаблює хватку, тала вода стікає з неабиякою силою.
Стадо мусить пройти через глибоку і швидку течію.
Ватажки шукають найбезпечнішу точку для переходу.
Інші обережно йдуть слідом.
Малята тримаються поряд з батьками.
Необачний крок може коштувати життя.
Дорослі чекають своєї черги й тривожаться.
Це скупчення дає дромеозаврам шанс.
Їхня мішень – малята.
У стаді шириться паніка.
Замість злагодженого переходу починається хаос.
Хаос розділяє батьків і малят.
Щасливий порятунок.
Колона знов шикується й вирушає далі.
Дромеозаври втратили свій шанс…
але річка все зробила за них.
Без нещасних випадків не обійтись.
Справжній бенкет. Більше їжі, ніж ці мисливці мали за всю зиму.
У крижаному світі сезонні можливості скороминущі.
Коротка весна й дуже нетривале літо.
Потрібно чимало зробити до наступної складної зими.
Нижче за течією річки розширюються, сповільнюються
і лишають по собі багато намулу,
а тому виникають численні острівці.
Деякі тварини вже скористалися моментом
і зібралися на весняні ритуали.
Нарешті прийшла справжня весна.
Десятки самців орнітоміма готуються
до найважливішої миті в році.
Ці дивні страусоподібні динозаври обирають безпечні острови,
щоб викопати неглибокі ямки – перший етап облаштування гнізда.
Самиці прийдуть
й оберуть для спарювання самців з найкращими гніздами.
Спізнілі самці бачать, що місця тут обмаль.
Вільна ділянка залишилася тільки на краю острова.
Пошук місця для гнізда – це лише початок.
Відкладені яйця
потребують тепла, а тому слід зробити підстилку з рослин.
Знайти достатньо зелені для гнізда непросто…
тому деякі орнітоміми вдаються до крадіжок.
Перевага запізнілих самців у тому,
що сусіди вже виконали найскладніші завдання.
А гніздо без охорони дуже спокусливе.
У таких колоніях крадіжки настільки поширені,
що одна гілочка частенько
може побувати чи не у всіх гніздах острова.
Проте красти ризиковано.
Упійманий на гарячому.
Сюди забрідає пара гадрозаврів.
Вони з'їдять зелені гілки.
Тому свою власність слід захищати.
Самці роками відточують уміння будувати гнізда.
Та успіх залежить не тільки від досвіду.
У переповненій колонії завжди можна знайти іншу жертву.
Орнітомімам ці річкові острівці дадуть прихисток:
і яйцям, і щойно вилупленим малятам.
Далі на північ температура нижча, а умови суворіші.
Проте саме туди прямують ці величезні гребінчасті гадрозаври,
щоб скористатися одним конкретним місцем.
Яке має щось дуже особливе.
Довгі шиї цих динозаврів дуже вишукані,
звідки й назва.
Олоротитан – «Лебідь-гігант».
Їхній клич посилюють порожнисті гребені на головах.
Вони прямують в один з найбільших у світі вулканічних регіонів.
Небезпечне й непривітне місце.
Однак олоротитани повертаються сюди рік за роком…
бо вулкани добре прогрівають землю.
Тут вони гніздяться.
Теплий вулканічний пісок служить інкубатором для яєць.
Через кілька тижнів після приходу стада яйця вилуплюються.
Гадрозаври дуже дбають про малюків.
Приносять їм багато зелені.
У кожному гнізді понад двадцять динозавренят.
Малята побачили світ під час короткого, але сприятливого літа.
Завдяки сонцю, яке не заходить тижнями,
хвощ росте швидко
і в достатніх кількостях, щоб підтримувати ціле стадо.
У цих рослинах більше поживних речовин, ніж у найбуйнішій траві.
Літні дні довгі, а малята гадрозавра швидко ростуть.
За перший рік деякі виростають до половини максимального розміру.
Зараз ці вулканічні болота –
найпродуктивніші місця на планеті.
Як над…
так і під водою.
Проте така «продуктивність» створює для гадрозаврів проблеми.
Теплі, мілкі болота – ідеальний розплідник
для комарів.
Щороку рай перетворюється на пекло.
У гадрозаврів на диво тонка шкура,
а тому їм важко захиститися від кровожерних комах.
Через постійне подразнення, їм важко харчуватися,
і це дуже ослаблює.
А малята втрачають небезпечно багато крові.
Врешті стадо змушене йти далі, тікаючи від пошесті.
Якщо малята відстають, матері їх покидають.
Вони підіймаються, і сильні вітри дарують полегшення.
Та лише для тих, хто дійшов.
З сотень малят гадрозаврів лиш один з десяти переживає перший рік.
Але ті, хто вижив, вірогідно, доживуть до дорослого віку.
Гніздячись у вулканічній долині,
батьки створюють малятам якнайкращі умови для початку життя.
Хоча коротке й тепле полярне літо – це період великого достатку,
з ним приходять і небезпеки.
Тепле повітря піднімається й заряджається струмом.
Тому тут такі часті й сильні грози.
На півночі Америки
буйна рослинність через постійне сонце
вигорає до тла.
Більшість тварин тікає від вогню.
Іншим катастрофа приносить можливості.
Майже двометровий динозавр, троодонтид –
один з найменших тероподів.
Великі очі й гострий зір дають змогу бачити навіть у задимленому мороці.
У нього дуже великий мозок як на тварину його розміру.
Найрозумніший, найадаптивніший і найуспішніший мисливець Арктики.
Вичікуючи на межі пожежі,
троодонтиди нападають на тварин, які тікають від вогню.
Усе, що розпалює пожежу, створює додаткові можливості
для найвинахідливішого арктичного мисливця свого часу.
Успіх.
Коротке літо закінчується,
і ліси, які пережили літні пожежі, змінюють забарвлення.
Останнє буяння осені перед місяцями темряви.
В Антарктиці лід укриває найвищі гори
навіть улітку.
Але тепер, коли температури падають, а дні коротшають,
полярна зима поглинає всі землі.
Тварини змушені готуватися до її повернення.
У південній півкулі свої види динозаврів.
Ця трійця – молоді антарктопелти, маленькі травоїдні динозаври.
У них надзвичайно міцна броня.
Проте молодим динозаврам краще триматися разом.
Так далеко на півдні
рослини, якими вони харчуються, припиняють ріст на місяці.
З наближенням зими вони дедалі більше відпочивають.
Спільний прихисток заощаджує тепло, а тому й енергію.
Вони розширюють зимове лігво своїми міцними передніми лапами.
Та щоразу повертаються сюди трохи більші.
Лігво здається меншим,
і братерський зв'язок потроху зникає.
Для молодих тварин це дуже небезпечний період.
Їм доводиться розділитися
і зробити перші нерішучі кроки у пошуку власної території.
Стада гадрозаврів знову в дорозі.
Їжі тут обмаль, тому ці величезні травоїдні вирушають
на пошуки харчів у тепліші краї…
залишивши інших самотужки переживати крижану полярну зиму.
Пошук підхожої території
заводить тварин далеко від місць, де вони побачили світ.
Пошук, якого багато з них не переживе.
На хорошій території має бути місце для лігва.
Наприклад, печера.
Навіть у найхолодніші місяці
температура в печерах лишається незмінна.
Та його не першого привабила оця.
Ця печера мерехтить.
Крихітні личинки грибних комарів
світлом приваблюють собі здобич – комашок.
Ідеальне місце
для антарктопелта, щоб сховатися від зимової негоди.
Він у безпеці під дивними живими зірками…
А зовні тимчасом починається снігопад.
У найхолодніші місяці далека північ Арктики замерзає
і перетворюється на прекрасну зимову казку.
Не всі динозаври мігрують чи шукають зимове лігво.
Найбільші здатні пережити зиму.
Пахіринозаври.
Двотонні травоїдні з екстравагантними броньованими головами.
Вони ховаються в лісах,
харчуються останніми листками заснулих дерев
і шукають серед папороті впалі плоди.
Осінній гін завершився,
але самці все ще намагаються просунутися в соціальній ієрархії.
Та вони забули, хто тут головний.
Цей старий самець – сильний суперник,
якому мало хто наважиться протистояти.
Войовничі самці не мають часу їсти й відпочивати.
Харчів тепер бракує, тож вони не в змозі відновитися,
а рани заживають довше.
Становище погіршує те…
що найсильніший арктичний хижак завжди в пошуку здобичі.
Нанукзавр.
Менший родич тиранозавра
достатньо великий, щоб упоратися з пахіринозавром.
За таких умов бій древніх ворогів
вирішує не елемент несподіванки, а стратегічний підхід.
Серед дерев стаду важко збитися докупи.
Жертву можна швидко ізолювати.
Стривожене стадо тактично відступає на відкритий простір.
Нанукзаври йдуть за ними.
Тут стадо може зімкнути ряди
й сформувати непроникну стіну з броньованих голів і м'язів.
Хуртовина посилюється.
Непросте протистояння.
Такі сутички можуть затягтися на кілька днів.
Стадо в безпеці, поки тримається разом.
Але нанукзаври не поспішають…
коли-не-коли вишукуючи слабину.
Через хуртовину у них тимчасове перемир'я.
Та коли снігопад ущухає, сутичка продовжується.
У цій психологічній битві
якщо навіть одна тварина покине позицію…
стадо охоплює паніка.
Коли стадо тікає, у хижаків знову з'являється шанс.
Під час гонитви
втомлений самець відстає від решти.
Йому лишається тільки обернутися й зійтися в бою з нападниками.
Один пахіринозавр програв бій.
Ця війна триватиме цілу зиму.
На тутешніх тварин чекають місяці суцільної темряви,
поки сонце повернеться й полегшить життя цим надзвичайним істотам
у крижаному світі.
У наступній серії «Доісторичної планети»,
летючий велетень завбільшки з жирафу полює на здобич
серед переплетених дерев доісторичного лісу.
А в гущавині зеленої планети динозаври
влаштовують засідки, залицяються і навіть вирушають під землю.
Щоб дізнатися про наукові витоки цих кадрів,
завітайте на сторінку серіалу «Доісторична планета».
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська