PRIPOVEDUJE DAVID ATTENBOROUGH
Ena najbolj nenavadnih živali, ki je kdaj obstajala,
in zagotovo ena najslavnejših, je dinozaver.
Tiranozaver.
Žival, ki vsem vzbudi domišljijo.
Za kakšno žival je šlo?
Kako je zgledala? Kako je živela?
Znanstvene raziskave ponujajo odgovor na ta vprašanja.
Ne le o tiranozavru,
ampak tudi o drugih vrstah, ki so živele z njim.
Najnovejša slikovna tehnologija nam omogoča, da jih oživimo.
Zemlja pred 66 milijoni leti.
Nebo je polno orjaških letalcev.
V morskih globinah patruljirajo pošastni plazilci.
Na kopnem pa si številne vrste dinozavrov
prizadevajo za preživetje.
Danes o svetu, ki so mu vladali dinozavri, vemo zelo veliko.
To je njihova zgodba.
Ledeni svetovi
Življenje je najkrutejše
na skrajnem severu in jugu Zemlje.
Dinozavrom pa je ta polarna območja vseeno uspelo naseliti.
Na skrajnem severu Amerike je temu majhnemu lovcu, dromeozavru,
v skoraj popolni temi uspelo preživeti tri mesece.
Zdaj pa je končno prišla pomlad.
Pokrit je s perjem.
V telesu zmore ustvarjati toploto
in jo ohranjati po najboljših močeh.
To za dinozavre na teh hladnih zemljepisnih širinah ni preprosto.
Dromeozaver se po snegu premika hitro
in preverja kraje, kjer je že našel hrano.
V tem ledenem svetu ne sme prezreti nobene priložnosti.
Za uspeh pa je, kot po navadi, treba izbrati pravi…
…trenutek.
Čeprav so v tem geološkem obdobju
polarna območja razmeroma topla,
so sezonske spremembe tam vseeno zelo izrazite.
Ko po skoraj treh mesecih sonce prvič vzide,
mora vsaka žival izkoristiti svetlobo
in prihajajoče toplejše dneve.
Majhni dromeozavri morajo sodelovati,
če hočejo ujeti velik plen.
Prihaja njihova prva priložnost v sezoni.
Čreda hadrozavrov.
Ti račjekljuni dinozavri prečkajo to območje vsako leto.
So nomadi, ki iščejo sveže pomladansko rastlinje.
Velikanski so.
Dromeozavri imajo možnost le, če bodo sodelovali.
Čreda bo morala prečkati reko.
Dromeozavri vedo, da nekaterim ne bo uspelo.
Ko se zima umakne, začne snežnica teči z vso močjo.
Čreda mora prebroditi globoko in deročo vodo.
Vodje poskušajo izbrati najvarnejši prehod.
Čreda jim previdno sledi.
Mladiči se držijo staršev.
Napačen korak jih lahko stane življenja.
Odrasli, ki čakajo na vrsto, postajajo živčni.
To ozko grlo je za dromeozavre priložnost.
Njihova tarča bodo mladiči.
V čredi se širi panika.
Prečkanje bi moralo biti mirno, a je kaotično.
Mladiči se ločijo od staršev.
Dobro jo je odnesel.
Kolona se spet sestavi in nadaljuje pot.
Dromeozavri so, kot kaže, zamudili priložnost…
Toda namesto njih je delo opravila reka.
Vedno je kakšna žrtev.
Pojedina. In več hrane, kot so je ti lovci zaužili vso zimo.
V ledenem svetu so sezonske priložnosti kratkotrajne.
Pomlad je kratka, poletja pa bo kmalu konec.
Preden se zima vrne, je treba še veliko postoriti.
Reke se dolvodno razširijo in upočasnijo tok.
Odlagati začnejo kupe mulja
in prikaže se mreža otokov.
Nekatere živali so že izkoristile trenutek
in se zbrale za spomladanske obrede.
Končno je zares prišla pomlad.
Na ducate samcev iz rodu ornitomimozavrov se pripravlja
na najpomembnejši trenutek leta.
Ti čudni, nojem podobni dinozavri, so izbrali varnost teh otokov
za izkop plitvih vdolbin. To je prvi korak pri izdelavi gnezda.
Ko bodo prišle samice,
se bodo parile s samci, ki so naredili najboljša gnezda.
Za zamudnike ostane le malo prostora.
Prostor je samo še na robu otoka.
Iskanje kraja za gnezdenje pa je samo začetek.
Ko bodo samice odložile jajca,
jih bodo morale na postelji iz rastlinja ohranjati topla.
Dovolj materiala za gnezdo pa ni lahko najti.
Nekateri ornitomimozavri se zato zatečejo h kraji.
Zamujanje pa le ima eno prednost.
Najtežje delo so že opravili sosedje.
Nevarovano gnezdo je prevelika skušnjava.
V takih kolonijah so kraje tako pogoste,
da se bo del gradiva
selil iz gnezda v gnezdo.
Toda ropanje je tvegano.
Zasačili so ga.
Mimo prideta dva hadrozavra.
Listnate veje bosta pojedla.
Lastnino moraš znati braniti.
Izpopolnjevanje veščin gradnje gnezda lahko traja nekaj let.
Toda uspeh ni vedno odvisen od izkušenj.
V številčni koloniji je vedno kakšna nova žrtev.
Rečni otoki ornitomimozavrom ponujajo zavetišče
za jajca in kasneje mladiče.
Severneje so temperature nižje in razmere težje.
Toda ti orjaški grebenasti dinozavri so namenjeni prav tja.
Izkoristiti želijo prav določen kraj.
Kraj, ki ponuja nekaj posebnega.
Ti dinozavri imajo še posebej eleganten vrat
in po njem so dobili ime.
Olorotitan, "orjaški labod".
Njihove klice krepijo votli grebeni na glavi.
Namenjeni so na eno največjih vulkanskih območij na svetu.
To je nevaren in negostoljuben kraj.
Toda olorotitani se leto za letom vračajo sem…
Ognjeniki namreč tla ohranjajo še posebej topla.
Tukaj gnezdijo.
Topel vulkanski pesek je za jajca kot inkubator.
Nekaj tednov po prihodu črede se izvalijo mladiči.
Hadrozavri skrbno pazijo na svoje mladiče.
V gobcu jim prinašajo rastlinje.
V posameznem gnezdu je lahko več kot 20 mladičev.
Mladiči so se izvalili v času kratkega, a obilnega poletja.
Po zaslugi sonca, ki več tednov nikoli ne zaide,
preslica tukaj hitro raste.
Dovolj jo je, da nahrani celo čredo.
Te rastline vsebujejo več hranil kot najbujnejša trava.
V dolgih poletnih dneh mladiči hadrozavrov hitro rastejo.
Že v prvem letu lahko dosežejo polovico velikosti odraslih.
Trenutno so ta vulkanska mokrišča
najbujnejši kraji na svetu.
Nad…
…in pod vodno gladino.
Toda ta bujnost hadrozavrom povzroča težave.
Topli, plitvi bazeni so odlično gojišče
komarjev.
Ta raj se vsako leto spremeni v pravi pekel.
Hadrozavri imajo presenetljivo tanko kožo,
zato je njihova obramba pred krvosesnimi žuželkami šibka.
Nenehno draženje jim otežuje hranjenje,
zato postanejo nevarno šibki.
Mladiči pa izgubijo nevarno veliko krvi.
Čreda je nazadnje prisiljena iti naprej, da pobegne pred mrčesom.
Če mladiči mater ne dohajajo, jih te zapustijo.
V višjih legah močnejši veter prinese olajšanje.
A samo tistim, ki so zmogli tako daleč.
Od stotin hadrozavrovih mladičev jih prvo leto preživi le desetina.
Preživeli imajo dobre možnosti, da odrastejo.
Starši so z gnezdenjem v tej ognjeniški dolini
mladičem omogočili kar najboljši začetek življenja.
Čeprav je kratko in toplo polarno poletje čas velikega obilja,
je lahko tudi nevarno.
Topel zrak se dvigne in naelektri.
To ustvari pogoste in silovite nevihte.
Na severu Amerike
je bujno rastje zaradi nenehnega sonca
izsušeno.
Večina živali pred plameni pobegne.
Nekaterim pa katastrofa ustvari priložnosti.
Ta 183 cm dolgi dinozaver, troodont,
je eden najmanjših članov iz podreda teropodov.
Velike oči mu tudi v zadimljenem mraku omogočajo oster vid.
Glede na svojo velikost ima ene največjih možganov na svetu.
Je eden najbolj inteligentnih, prilagodljivih in uspešnih lovcev Arktike.
Troodonti se zberejo na robu požara in prežijo na živali, ki bežijo pred plameni.
Nove priložnosti za te najiznajdljivejše arktične lovce tega časa
ustvarja vse, kar širi ogenj.
Uspeh.
Kratkega poletja je konec,
gozdovi, ki so preživeli poletne požare, pa začnejo spreminjati barvo.
Še zadnje jesensko bohotenje pred začetkom zime.
Na Antarktiki se led najvišjih gora oprijema
celo v poletnih mesecih.
Z nižanjem temperatur in krajšimi dnevi
pa se po deželi spet širi polarna zima.
Živali se morajo pripraviti nanjo.
Južna polobla ima svoje vrste dinozavrov.
Ti trije so mladi antarkopelti, majhni, rastlinojedi dinozavri.
Imajo enega najboljših oklepov med živalmi.
Kljub temu so mladiči najvarnejši, kadar so skupaj.
Tako daleč na jugu
rastline, od katerih so odvisni, več mesecev ne rastejo.
Ko se približuje zima, mladiči več časa počivajo.
V skupnem zavetju varčujejo s toploto in z energijo.
Zimski brlog lahko povečajo z močnimi sprednjimi okončinami.
A vsakič, ko se vrnejo, so večji.
Njihov brlog se zdi manjši,
bratska vez pa se začne krhati.
To je ranljivo obdobje za vsako odraščajočo žival.
Obdobje, ko se morajo ločiti
in mora vsaka narediti prve plahe korake v iskanju svojega ozemlja.
Črede hadrozavrov so spet na poti.
Tu je le malo hrane, zato se morajo ti veliki rastlinojedi vrniti
v toplejše kraje…
Druge živali se bodo skozi ledeno polarno zimo prebijale brez njih.
Iskanje primernega ozemlja
lahko živali odpelje daleč od doma.
Tega iskanja mnogi ne bodo preživeli.
Dobro ozemlje mora imeti prostor za zavetje.
Jamo.
Tudi v najhladnejših mesecih
se temperature v jamah skorajda ne spreminjajo.
Toda ta jama je pred njim že nekoga pritegnila.
Svetlika se.
To so drobne vabe ličink muh iz rodu Arachnocampa.
Svetlobo ustvarjajo, da privabijo žuželke.
To je popoln kraj
za antarktopelta, da se izogne najhujši zimi.
Pod temi nenavadnimi živimi zvezdami bo varen.
Zunaj že začenja snežiti.
V najhladnejših mesecih lahko skrajni sever Arktike zamrzne
v spektakularno zimsko pravljico.
Vsi dinozavri pa ne odidejo. In tudi zavetja ne iščejo vsi.
Največji lahko zdržijo.
Pahirinozavri.
Dvotonski rastlinojedi z glavo v ekstravagantnem oklepu.
Zavetje iščejo v gozdu,
kjer s spečih dreves posmukajo še zadnje liste
in med praprotjo iščejo odpadle plodove.
Jesenskega ruka je konec.
Toda manj dominantni samci se še vedno trudijo povzpeti po družbeni lestvici.
Pozabili pa so, kdo je glavni.
Ta stari samec je še vedno mogočen nasprotnik
in izzvati si ga upajo le redki.
Spopadajoči se samci imajo komajda čas jesti in počivati.
Ker je hrane malo, si je težko povrniti moč,
poškodbe pa se dlje časa celijo.
In da bo še huje…
je najmočnejši arktični plenilec vedno na preži.
Nanukzaver.
Manjši sorodnik tiranozavra
je še vedno dovolj velik, da ubije pahirinozavra.
V teh razmerah bo o izidu boja
med starodavnimi nasprotniki odločala strategija in ne presenečenje.
Čreda med drevesi težko ostane strnjena.
Posameznike je mogoče hitro osamiti.
Živčna čreda se taktično umakne na čistino.
Nanukzavri jim sledijo.
Tukaj bo čreda lahko strnila vrste
in oblikovala neprepusten zid oklepnih glav in mišic.
Snežni metež je čedalje hujši.
Napeta pat pozicija.
Taki spopadi lahko trajajo več dni.
Dokler bodo živali skupaj, bo čreda varna.
Toda nanukzavri čakajo na svoj trenutek…
In občasno preverjajo morebitne šibke točke.
Metež prinese začasno premirje.
A takoj ko se unese, se boj nadaljuje.
V tej živčni vojni
je dovolj, da se iz formacije umakne ena žival…
In panika se hitro razširi.
Bežeča čreda je za plenilce priložnost.
Med pregonom
enemu utrujenemu samcu ne uspeva dohajati drugih.
Dokler se ni primoran obrniti in se spoprijeti z napadalci.
En pahirinozaver je izgubil bitko.
Vojna se bo nadaljevala vso zimo.
Tukajšnje živali čakajo meseci popolne teme.
Nato pa se bo sonce vrnilo in izjemnim bitjem prineslo olajšanje
v ledenem svetu.
Prihodnjič…
Leteči orjak, velik kot žirafa, lovi plen
med prepletenimi drevesi prazgodovinskega planeta.
Dinozavri pod krošnjami zelenega planeta
postavljajo zasede, nastopajo in celo potujejo pod zemljo.
Če vas zanima znanstvena plat teh zgodb,
obiščite spletno stran nanizanke Prehistoric Planet.
Prevedla Lidija P. Černi