- בהגשתו של דייוויד אטנבורו -
אין ספק שאחד מבעלי החיים המופלאים ביותר שחי אי פעם,
ולבטח אחד המפורסמים ביותר, הוא דינוזאור.
טירנוזאורוס רקס.
בעל חיים שמצית את הדמיון של כולנו.
איזה מין בעל חיים הוא היה?
איך הוא נראה? איך הוא חי?
המחקר המדעי ענה על שאלות כגון אלה.
ולא רק ביחס לטי-רקס,
אלא גם כן ביחס לזנים אחרים שחיו לצדו.
וטכנולוגיית הדימות החדישה ביותר מאפשרת לנו להקים לתחייה את כולם.
כדור הארץ, לפני 66 מיליון שנה.
השמים מלאים בענקים מעופפים.
בימים, זוחלים מפלצתיים מסיירים במעמקים.
וביבשה, דינוזאורים מכל המינים,
כולם מתמודדים במאבק ההישרדות.
אנחנו יודעים כיום הרבה כל כך על עולם שנשלט בידי הדינוזאורים.
זהו סיפורם.
- "עולמות הקרח" -
תנאי החיים הקשים ביותר
קיימים בצפון הרחוק ובדרום הרחוק של כדור הארץ.
אף על פי כן הצליחו הדינוזאורים לאכלס את אזורי הקוטב.
בצפון הרחוק של אמריקה הצייד הזעיר הזה, דרומאוזאור,
הצליח לשרוד שלושה חודשים בחשכה כמעט מוחלטת.
וכעת, סוף סוף, האביב הגיע.
יש לה מעטה נוצות,
כי היא מסוגלת לייצר חום בגופה
וצריכה לשמר אותו כמה שיותר.
אתגר עבור כל הדינוזאורים בקווי הרוחב הקרים האלה.
בזמן שהיא נעה במהירות על השלג,
היא בודקת במקומות שבהם מצאה מזון בעבר.
בעולם הקרח הזה לא מתעלמים מאף הזדמנות קטנה ככל שתהיה.
וכדי להצליח, כרגיל, צריך...
תזמון טוב.
על אף שבתקופה הזאת בהיסטוריה של כדור הארץ
אזורי הקוטב חמימים יחסית,
האזורים האלה, למרות זאת, עדיין מאופיינים בשינויים עונתיים קיצוניים.
כשהשמש זורחת בפעם הראשונה זה שלושה חודשים כמעט,
כל בעל חיים חייב להיות מוכן להפיק את המיטב מאור השמש
ומהימים החמימים יותר שיגיעו.
הדרומאוזאורוסים הקטנים חייבים לעבוד יחד,
אם ברצונם להכניע טרף גדול.
והנה ההזדמנות הראשונה של העונה.
עדר של הדרוזאורוס.
הדינוזאורים בעלי מקור הברווז האלה עוברים כאן בכל שנה.
נוודים בחיפוש אחר צמחייה טרייה שמביא איתו האביב.
הם ענקיים.
הסיכוי היחיד של הדרומאוזאורוסים הוא לעבוד יחד כקבוצה.
יש נהר לפניהם, שהעדר יהיה חייב לחצות.
והדרומאוזאורוסים יודעים שתמיד ישנם כאלה שלא מצליחים לחצות.
כאשר החורף מרפה את אחיזתו, מי שלגים מתחילים לזרום בעוצמה גדולה.
העדר חייב לחצות דרך המים העמוקים והזרם המהיר.
המנהיגים מנסים לבחור במעבר הבטוח ביותר.
העדר הולך בעקבותיהם בזהירות.
הצעירים נצמדים להוריהם.
צעד לא נכון עלול לעלות להם בחייהם.
הבוגרים שממתינים לתורם עצבניים.
וצוואר הבקבוק הזה מעניק לדרומאוזאורוסים הזדמנות.
הם מתמקדים בצעירים.
בהלה מתחילה להתפשט בעדר.
מה שהיה אמור להיות חציית נהר מסודרת הופך לכאוס.
הורים וצאצאיהם מופרדים.
מזלו שיחק לו והוא ניצל.
הטור מתארגן מחדש ומממשיך במסעו.
נראה שדרומאוזאורוסים החמיצו את ההזדמנות שלהם...
אבל הנהר עשה את מלאכתם עבורם.
תמיד יש אבדות.
זאת סעודה. יותר מזון ממה שהציידים האלה אכלו כל החורף.
בעולם הקרח ההזדמנויות העונתיות קצרות.
האביב קצר, והקיץ יסתיים בקרוב.
לפניהם מלאכה רבה לפני שישובו אתגרי החורף הבא.
במורד הזרם, כאשר הנהרות מתרחבים והזרימה מתחילה להאט,
הם מתחילים להיפטר ממטעני הסחופת,
ורשת של איים מופיעה.
חלק מבעלי החיים כבר ניצלו את הרגע
כדי להתכנס לפולחני האביב.
האביב, סוף סוף, באמת הגיע.
עשרות אורניתומימוסים ממין זכר מתכוננים
לרגע החשוב ביותר בשנה.
הדינוזאורים דמויי היען המוזרים הללו בוחרים באיים הבטוחים האלה
כדי לחפור מכתשים רדודים, השלב הראשון של בניית קן.
כשהנקבות יגיעו,
הן יבחרו להזדווג עם הזכרים שיצרו את הקנים הטובים ביותר.
אלה שמגיעים מאוחר מגלים שכבר יש מחסור במקום.
המקום היחיד שנותר הוא בשולי האי.
ולמצוא מקום לקינון זאת רק ההתחלה.
כשהביצים מוטלות סוף סוף,
צריך לחמם אותן במצע של צמחייה.
לא קל למצוא מספיק חומרים לקינון...
ולכן חלק מהאורניתומימוסים נוקטים שיטות של גניבה.
אחד היתרונות של להגיע מאוחר
הוא שהשכנים כבר עשו את העבודה הקשה.
קן לא שמור הוא פיתוי גדול מדי.
במושבות כמו זאת, גניבה עשויה להיות כה שכיחה
עד שחומרי קינון מסוימים, בשלב כזה או אחר,
היו חלק מכל קן באי כמעט.
אבל שוד הוא עניין מסוכן.
נתפס על חם.
צמד הדרוזאורוסים חולפים במקום.
הם יאכלו ענפים מכוסי עלים.
אז עליך להיות מסוגל להגן על הרכוש שלך.
יכול לקחת כמה שנים כדי לשכלל את מיומנויות בניית הקן.
אבל ההצלחה לא תלויה רק בניסיון.
במושבה צפופה תמיד יש קורבן פוטנציאלי אחר.
עבור האורניתומימוסים, איי הנהר האלה מספקים מקלט
הן עבור הביצים והן עבור הצאצאים כשהם בוקעים.
צפונה משם, הטמפרטורות נמוכות יותר והתנאים קשים יותר.
למרות זאת לשם הולכים ההדרוזאורוסים המצויצים העצומים הללו
כדי לנצל מקום אחד ספציפי.
מקום שיש לו משהו מיוחד להציע.
הצוואר הארוך של הדינוזאורים האלה אלגנטי במיוחד
ומעניק להם את שמם.
אולורוטיטן, "ברבור ענק."
הקריאות שלהם מוגברות על ידי הכרבולת החלולה בראש.
הם מתקדמים לעבר אחד האזורים הוולקניים הגדולים בעולם.
זהו מקום מסוכן ועוין.
אבל האולורוטיטנים שבים אליו, שנה אחרי שנה...
כי הרי הגעש משמרים את הקרקע מחוממת היטב.
אז כאן הם מקננים.
החום הוולקני החם משמש כאינקובטור עבור הביצים שלהם.
וכמה שבועות לאחר הגעתו של העדר, הביצים בוקעות.
הדרוזאורוסים מטפלים בצאצאיהם במסירות.
הם מביאים להם לאכול צמחים מלוא הפה.
בכל קן עשויים להיות יותר מ-20 צאצאים.
הצאצאים הגיעו בתקופה של קיץ קצר אך שופע בכל טוב.
כשהם מתודלקים בידי השמש שלא שוקעת במשך שבועות,
צמחי השבטבט כאן צומחים מהר
ובמספרים שמספיקים כדי להזין את כל העדר.
הצמחים האלה מכילים יותר חומרים מזינים מאשר העשב העשיר ביותר.
ובימי הקיץ הארוכים ההדרוזאורים הקטנים גדלים במהירות.
הם יכולים להגיע למחצית מגודלם הבוגר בשנה הראשונה.
כרגע הביצות הוולקניות
הן המקומות הכי פוריים בכוכב.
הן מעל...
והן מתחת לפני המים.
אבל הפוריות הזאת גורמת בעיות עבור ההדרוזאורוסים.
בריכות רדודות וחמימות הן בתי גידול מעולים
עבור יתושים.
בכל שנה גן העדן הזה הופך לגיהינום עלי אדמות.
להדרוזאורוסים יש עור דק להפליא,
ולכן אין להם הגנה רבה מפני חרקים מוצצי דם.
גירוי תמידי מקשה עליהם לאכול,
והם נחלשים עד כדי סכנה.
וצאצאים עלולים לאבד דם בכמויות מסכנות חיים.
בסופו של דבר, העדר נאלץ להמשיך הלאה כדי לחמוק מהמטרד.
אם הצאצאים לא עומדים בקצב, האימהות נוטשות אותם.
כשהם עולים לשטח גבוה יותר, רוחות חזקות יותר מספקות הקלה מסוימת.
אבל רק עבור אלה שהצליחו להגיע עד לכאן.
מתוך מאות צאצאי הדרוזאור שנולדים, רק אחד מעשרה שורד בשנה הראשונה.
אבל לאלה שמצליחים יש סיכוי טוב להגיע לבגרות.
בכך שהם מקננים בעמק הוולקני הזה,
ההורים מעניקים לצאצאיהם את ההתחלה הטובה ביותר האפשרית לחיים.
על אף שהקיץ הקוטבי הקצר והחמים הוא תקופה של שפע רב,
הוא עלול להביא גם סכנות.
אוויר חם עולה למעלה וצובר מטען חשמלי.
וזה יוצר סופות ברקים תדירות ואלימות.
בצפונה של אמריקה
הצמחייה השופעת שמתודלקת בידי אור שמש בלתי פוסק
נשרפת לחלוטין כעת.
רוב בעלי החיים נמלטים מהלהבות.
אבל עבור חלקם האסון יוצר הזדמנויות.
הדינוזאור הזה שאורכו כ-1.8 מטר, טרודון,
הוא אחד מהחברים הקטנים יותר בקבוצת התרופודה.
עיניו הענקיות מעניקות לו ראייה חדה, אפילו בעלטה אפופת העשן הזאת.
ויחסית לגודלו, המוח שלו הוא אחד הגדולים בכוכב.
זהו הצייד הכי אינטליגנטי, סתגלן ומצליח באזור הארקטי.
בשוליה של השרפה
טרודונים מתקבצים כדי לארוב לבעלי חיים שמנסים להימלט מהלהבות.
כל דבר שגורם לאש להתפשט יוצר עוד הזדמנויות
עבור הצייד הארקטי המתוחכם ביותר של תקופתו.
הצלחה.
לאחר שהקיץ הקצר הגיע לקצו,
היערות ששרדו בשרפות הקיץ מתחילים לשנות את צבעם.
זאת הפריחה האחרונה של הסתיו לפני שחודשי החשכה יתחילו.
באזור האנטרקטי הקרח נאחז בהרים הגבוהים ביותר
אפילו בחודשי הקיץ.
אבל כעת, בעת שהטמפרטורות צונחות והימים מתקצרים,
החורף הקוטבי מתפשט שוב על פני הארץ.
בעלי חיים חייבים כעת להתכונן לחזרתו.
בחצי הכדור הדרומי יש זני דינוזאורים משלו.
אלה שלושה אנטארקטופלטה צעירים, דינוזאורים קטנים אוכלי צמחים.
הם גם אחד מבעלי החיים הכי משוריינים בעולם.
למרות זאת, הצעירים בטוחים יותר יחד.
בדרום הרחוק
הצמחים שבהם הם תלויים מפסיקים לצמוח למשך חודשים.
בעת שחורף מתקרב, הצעירים האלה מבלים יותר זמן במנוחה.
תפיסת מחסה יחד משמרת חום, ולפיכך אנרגיה.
בעזרת גפיים קדמיות חזקות הם יכולים להגדיל את מאורת החורף.
אבל בכל פעם כשהם חוזרים, הם קצת גדולים יותר.
המאורה שלהם נראית קצת קטנה יותר,
והקשר הידידותי מתחיל להתערער.
עבור כל בעל חי מתפתח, זאת תקופה פגיעה.
תקופה שבה עליהם להיפרד
וכל אחד מהם חייב לעשות את צעדיו ההססניים הראשונים ולמצוא טריטוריה משלו.
עדרי ההדרוזאורוס שוב בתנועה.
עם מעט מזון, אוכלי העשב העצומים האלה שבים
לחפש מזון באזורים חמימים יותר...
ומשאירים לאחרים את ההתמודדות עם החורף הקוטבי הקפוא.
חיפוש אחר טריטוריה מתאימה
עשוי לקחת בעלי חיים הרחק מהמקום שבו חייהם התחילו.
זהו חיפוש שרבים לא ישרדו.
בטריטוריה טובה חייב להיות מקום שישמש כמחסה.
מערה, אולי.
אפילו בחודשים קרים ביותר
הטמפרטורות ברוב המערות בקושי משתנות.
אבל הוא לא הראשון שנמשך למערה הזאת.
המערה הזאת זוהרת.
אלה הפיתיונות הזעירים של זחלי זבובי התסיסה
שמייצרים אור כדי למשוך את החרקים שהם טורפים.
זהו המקום המושלם
עבור אנטארקטופלטה כדי לברוח ממזג האוויר החורפי הנורא ביותר.
הוא יהיה מוגן מתחת לכוכבים החיים המוזרים הללו.
בעוד שבחוץ מתחיל לרדת שלג.
בחודשים הקרים ביותר הצפון הרחוק של האזור הארקטי יכול לקפוא
ולהפוך לארץ פלאות חורפית מרהיבה.
לא כל הדינוזאורים בוחרים לעזוב או לחפש מחסה.
לגדולים ביותר יש כוח להתמודד עם התנאים.
פכירינוזאורוס.
אוכלי עשב במשקל שתי טונות בעלי ראשים משוריינים באופן ראוותני.
הם מחפשים מחסה ביער,
אוכלים את העלים האחרונים של העצים הרדומים
ונוברים בין שרכים בחיפוש אחר פירות שנשרו.
עונת הייחום של הסתיו חלפה,
אבל זכרים דומיננטיים פחות עדיין מנסים להתקדם בסולם המעמדות החברתי.
אבל הם שכחו מי הבוס.
הזכר הזקן הזה הוא עדיין יריב חזק
שמעטים מעזים לקרוא עליו תיגר.
לזכרים במאבק בקושי יש זמן לאכול או לנוח.
מאחר שהמזון כעת מועט, קשה לשקם את הכוח,
ולפציעות נדרש יותר זמן להחלים.
כדי להחמיר את המצב...
הטורף החזק ביותר באזור הארקטי תמיד משחר לטרף.
נאנוקזאורוס.
קרוב משפחה קטן יותר של הטי-רקס,
עדיין מספיק גדול כדי להרוג פכירינוזאור.
עבור היריבים הוותיקים האלה, בתנאים האלה,
הקרב לא יוכרע באמצעות הפתעה, אלא באמצעות אסטרטגיה.
בין העצים קשה לעדר להישאר בגוש אחד.
ניתן לבודד פרטים בודדים במהירות.
העדר העצבני מבצע נסיגה טקטית לשטח פתוח.
הנאנוקזאורוסים הולכים בעקבותיהם.
כאן בשטח הפתוח, העדר יוכל לצופף שורות
ולבנות חומה בלתי חדירה של ראשים משוריינים ושרירים.
סופת השלג מחמירה.
זהו תיקו לא נוח.
העימותים האלה יכולים להימשך ימים.
העדר יהיה בטוח כל עוד הם ייצמדו זה לזה.
אבל הנאנוקזאורוסים לוקחים את הזמן...
ומדי פעם מחפשים נקודות תורפה.
סופת השלג מובילה להפסקת אש זמנית.
אבל ברגע שהסופה מסתיימת, הקרב מתחדש.
במבחן מורט העצבים הזה,
כל מה שדרוש הוא שבעל חיים אחד ישבור את השורות...
ובהלה מתפשטת במהרה.
כאשר העדר במנוסה, לטורפים יש הזדמנות.
המרדף נמשך
וזכר אחד לא מצליח לעמוד בקצב של השאר.
עד שכל מה שנותר לו לעשות הוא להסתובב ולהתייצב מול תוקפיו.
פכירינוזאור אחד הפסיד בקרב.
אבל המלחמה תימשך כל החורף.
בעלי החיים כאן יתמודדו כעת עם חודשים של חשכה מוחלטת
לפני שהשמש תשוב ותביא הקלה ליצורים יוצאי הדופן
בעולם של קרח.
בפרק הבא של "Prehistoric Planet",
ענק מעופף בגודל של ג'ירפה צד את טרפו
בין סבך העצים של יער פרהיסטורי.
ומתחת לחופת היער בכוכב הירוק הזה,
דינוזאורים אורבים, מבצעים תצוגות חיזור ואף יוצאים למסע מתחת לפני האדמה.
כדי ללמוד על המדע שמאחורי הסיפורים,
היכנסו כעת לעמוד האינטרנט של הסדרה "Prehistoric Planet".
תרגום: גיא רקוביצקי