KERTOJANA DAVID ATTENBOROUGH
Kaikkien aikojen merkittävimpiä -
ja tunnetuimpia eläimiä on eräs dinosaurus.
Tyrannosaurus rex.
Se herättää kaikkien kiinnostuksen.
Millainen eläin se oli?
Miltä se näytti, ja miten se eli?
Tieteellinen tutkimus on selvittänyt vastaukset kysymyksiin,
ei pelkästään Tyrannosaurus rexin -
vaan myös sen rinnalla eläneiden lajien suhteen.
Ne kaikki voidaan herättää eloon uudenaikaisen kuvateknologian avulla.
Planeettamme 66 miljoonaa vuotta sitten.
Taivas oli täynnä lentäviä jättiläisiä.
Merten syvyyksissä partioivat hirviömäiset liskot.
Maan päällä erilaiset dinosaurukset -
kamppailivat eloonjäännistä.
Tiedämme nyt paljon maailmasta, jota dinosaurukset hallitsivat.
Tämä on niiden tarina.
Elämä on kovaa -
planeettamme kaukaisimmissa pohjois- ja eteläosissa.
Dinosaurukset ovat kuitenkin onnistuneet asuttamaan myös napa-alueet.
Kaukana Amerikan pohjoisosissa elää pieni saalistaja, dromaeosaurus.
Se on selviytynyt kolme kuukautta lähes säkkipimeässä.
Kevät on kuitenkin vihdoin saapunut.
Dromaeosauruksilla on höyhenpeite.
Se auttaa lämmittämään kehoa -
ja säilyttämään lämmön.
Kylmyys on haaste kaikille näillä leveysasteilla eläville dinosauruksille.
Tämä naaras liikkuu nopeasti lumen pinnalla.
Se tarkistaa paikat, joista se on löytänyt ravintoa aiemmin.
Jään peittämässä maailmassa pientäkään tilaisuutta ei voi jättää hyödyntämättä.
Onnistumiseen vaaditaan aina -
hyvää ajoitusta.
Tällä aikakaudella -
planeettamme napa-alueet ovat kohtalaisen lämpimiä.
Vuodenaikojen vaihtelut tuovat kuitenkin näille seuduille ääriolosuhteita.
Aurinko nousee ensimmäistä kertaa kolmeen kuukauteen.
Kaikkien eläinten on nyt hyödynnettävä parhaalla tavalla päivänvalo -
ja tulevat lämpimämmät päivät.
Pikku dromaeosaurusten on tehtävä yhteistyötä,
jos ne haluavat pyydystää suureen saaliin.
Tämä on kauden ensimmäinen tilaisuus.
Hadrosauruslauma.
Ankkanokkaiset dinosaurukset vaeltavat tästä vuosittain.
Ne etsivät kevään elvyttämää tuoretta kasvillisuutta.
Ne ovat suurikokoisia.
Yhteistyö on dromaeosaurusten ainoa mahdollisuus.
Lauman on ylitettävä joki.
Dromaeosaurukset tietävät, että kaikki eivät pääse joen ylitse.
Talven väistyessä lumi sulaa vedeksi, joka virtaa voimakkaana.
Lauman on ylitettävä syvä ja voimakas virta.
Johtajat yrittävät valita turvallisimman väylän.
Lauma seuraa varovaisesti.
Poikaset pysyttelevät vanhempiensa lähellä.
Harha-askel voi käydä kohtalokkaaksi.
Aikuiset odottavat vuoroaan ja alkavat hermostua.
Ruuhka tarjoaa dromaeosauruksille tilaisuuden.
Ne yrittävät napata poikasia.
Paniikki alkaa levitä laumassa.
Rauhallinen eteneminen muuttuu kaaokseksi.
Poikanen joutuu eroon vanhemmistaan.
Se pääsee onneksi pakoon.
Jono muodostuu uudelleen, ja hadrosaurukset jatkavat matkaansa.
Dromaeosaurukset näyttävät menettäneen tilaisuuden,
mutta joki on tehnyt työn niiden puolesta.
Onnettomuuksia sattuu aina.
Kestit alkavat. Ruokaa on enemmän kuin pedot ovat syöneet koko talvena.
Kylmässä ilmastossa lämmön suomat mahdollisuudet ovat lyhytaikaisia.
Kevät on lyhyt, ja kesä kuluu hetkessä.
On paljon tehtävää, ennen kuin talven haasteet alkavat uudelleen.
Joet levenevät ja hidastuvat alajuoksulla.
Veden mukana kulkeutunut liete alkaa kasautua -
pienien saarien verkostoksi.
Osa eläimistä on tarttunut tilaisuuteen -
ja kerääntynyt keväisiin menoihin.
Kevät on vihdoin saapunut.
Kymmenet Ornithomimus-urokset valmistautuvat -
vuoden tärkeimpään hetkeen.
Oudot strutsia muistuttavat dinosaurukset valitsevat turvalliset saaret -
ja kaapivat niihin kuoppia pesää varten.
Kun naaraat saapuvat,
ne valitsevat uroksen, joka on rakentanut parhaan pesän.
Myöhään saapuvat joutuvat toteamaan, että tilaa on jäljellä niukasti.
Vapaita paikkoja on vain saaren reunoilla.
Pesäpaikan löytäminen on vain alkua.
Kun naaraat ovat munineet,
munia on lämmitettävä kasvillisuudesta rakennetulla alustalla.
Pesänrakennusmateriaalin löytäminen ei ole helppoa.
Siksi osa Ornithomimuksista turvautuu varastamiseen.
Myöhässä saapumisen etu on,
että naapurit ovat jo tehneet kovan työn.
Vartioimaton pesä on houkutteleva.
Tällaisissa yhdyskunnissa varkaudet ovat niin yleisiä,
että osa pesämateriaaleista voi olla kuulunut jossain vaiheessa -
lähes jokaiseen saaren pesään.
Ryöstely on kuitenkin vaarallista.
Kiinni rysän päältä.
Hadrosauruspariskunta kulkee saaren lähellä.
Ne syövät tuoreita oksia ja lehtiä.
Omaisuutta on voitava suojella.
Täydellisten pesänrakennustaitojen omaksuminen voi kestää vuosia.
Menestys ei kuitenkaan riipu kokemuksesta.
Täpötäydessä yhdyskunnassa voi aina löytää uuden uhrin.
Joen saaret tarjoavat turvapaikan -
sekä Ornithomimusten munille että kuoriutuville poikasille.
Kauempana pohjoisessa lämpötilat ovat matalampia ja olosuhteet karumpia.
Suurikokoiset töyhtöpäiset hadrosaurukset suuntaavat kuitenkin sinne -
tiettyyn määränpäähän.
Se tarjoaa nimittäin jotain erityistä.
Näiden dinosaurusten pitkät kaulat ovat hyvin aistikkaita -
ja niiden nimen lähde.
Olorotitan on "jättiläisjoutsen".
Ontot heltat voimistavat niiden kutsuhuutoja.
Ne ovat matkalla yhdelle maailman laajimmista tuliperäisistä alueista.
Paikka on vaarallinen ja karu.
Olorotitanit kuitenkin palaavat sinne vuosi toisensa jälkeen,
koska tulivuoret pitävät maan pinnan hyvin lämpimänä.
Ne pesivät täällä siksi.
Lämmin vulkaaninen hiekka toimii munahautomona.
Poikaset kuoriutuvat muutama viikko lauman saapumisen jälkeen.
Hadrosaurukset huolehtivat poikasistaan tarkasti.
Aikuiset tuovat poikasille suun täydeltä ruokaa.
Kussakin pesässä voi olla yli 20 poikasta.
Poikaset syntyivät juuri sopivasti ennen lyhyttä kukoistavaa kesää.
Aurinko ei laskeudu täällä viikkoihin.
Se kasvattaa kortteet nopeasti.
Niistä riittää ruokaa koko laumalle.
Nämä kasvit sisältävät enemmän ravinteita kuin vehmaat heinät.
Hadrosaurusten poikaset kasvavat nopeasti pitkien kesäpäivien aikana.
Ne venähtävät täyteen pituuteensa jo ensimmäisen elinvuoden aikana.
Nämä vulkaaniset kosteikot ovat juuri nyt -
planeettamme tuottavimpia paikkoja.
Sekä maan pinnalla -
että veden alla.
Tuottavuus tuottaa kuitenkin ongelmia hadrosauruksille.
Lämpimät ja matalat lammikot ovat loistava lisääntymispaikka hyttysille.
Paratiisi muuttuu joka vuosi maanpäälliseksi helvetiksi.
Hadrosaurusten nahka on yllättävän ohut.
Niiden on vaikea suojautua verenhimoisilta hyttysiltä.
Jatkuva ärsytys tekee syömisestä vaikeaa,
ja hadrosaurusten kunto heikkenee.
Poikaset voivat myös menettää vaarallisen paljon verta.
Lauman on lopulta jatkettava matkaa paetakseen piinaajiaan.
Jos poikaset eivät pysy vauhdissa mukana, emot hylkäävät ne.
Ylhäällä puhaltavat voimakkaammat tuulet tuovat hieman helpotusta.
Tosin vain niille, jotka jaksavat kävellä sinne asti.
Vain kymmenesosa sadoista poikasista selviää yksivuotiaiksi.
Selviytyjillä on kuitenkin hyvät mahdollisuudet kehittyä aikuisiksi.
Rakentamalla pesän tähän vulkaaniseen laaksoon -
vanhemmat tarjoavat poikasten elämälle parhaan mahdollisen alun.
Vaikka napaseudun lyhyt ja lämmin kesä on yltäkylläisyyden aikaa,
se tuo kuitenkin mukanaan myös vaaroja.
Lämmin ilma nousee, ja siihen syntyy sähkövaraus.
Siitä seuraa usein rajuja ukkosmyrskyjä.
Pohjois-Amerikassa -
runsas kasvillisuus on kärsinyt auringosta,
joka on polttanut sen rutikuivaksi.
Useimmat eläimet pakenevat liekkejä.
Joillekin tuho luo kuitenkin uusia mahdollisuuksia.
Noin 180-senttinen Troodontidae -
on pienikokoisimpia theropodeja.
Se näkee suurilla silmillään tarkasti jopa savuisessa hämyssä.
Sen aivot ovat kehoon suhteutettuina yhdet maailman suurimmista.
Se on Arktiksen älykkäin, sopeutuvaisin ja menestyksekkäin saalistaja.
Troodontidaet kerääntyvät saalistamaan liekkejä pakenevia eläimiä tulen lähelle.
Tulen leviäminen tarjoaa uusia mahdollisuuksia -
aikansa nerokkaimmalle arktisen alueen pedolle.
Yritys onnistui.
Lyhyt kesä on päättynyt,
ja kesän metsäpaloilta välttyneet puut alkavat muuttaa väriään.
Se on syksyn viimeinen kukoistus ennen pimeitä kuukausia.
Antarktiksella jää kasautuu korkeille vuorille -
myös kesäkuukausina.
Lämpötilojen laskiessa ja päivien lyhentyessä -
napaseudun talvi leviää jälleen kaikkialle.
Eläinten on valmistauduttava alkavaan talveen.
Eteläisellä pallonpuoliskolla on omat dinosauruslajinsa.
Nämä kolme nuorta Antarctopeltaa ovat pieniä kasvinsyöjädinosauruksia.
Niiden panssari on maailman vahvimpia.
Siitä huolimatta nuorten on turvallisinta liikkua yhdessä.
Näin kaukana etelässä -
niiden syömät kasvit katoavat kuukausiksi.
Talven lähestyessä nuoret lepäävät enemmän.
Yhteen kokoontuminen pitää lämpimänä ja auttaa säilyttämään energiaa.
Talvipesää on hyvä laajentaa vahvoilla eturaajoilla.
Nuoret ovat kuitenkin kasvaneet suuremmiksi vuosi vuodelta.
Pesä tuntuu hieman pienemmältä,
ja veljellinen side alkaa höllentyä.
Tämä on ratkaisevaa aikaa kaikille kasvaville eläimille.
Niiden on aika erota -
ja ottaa ensiaskeleet oman elinalan löytämiseen.
Hadrosauruslaumat ovat jälleen liikkeellä.
Ruokaa on tarjolla niukasti, joten suuret kasvinsyöjät palaavat -
etsimään ravintoa lämpimämmiltä seuduilta -
ja jättävät toiset napaseudun jäätävän talven armoille.
Sopivan alueen etsiminen -
voi viedä eläimet kauas niiden synnyinseuduilta.
Monet eivät selviä tästä retkestä.
Hyvän paikan on tarjottava myös suojaa.
Luola voisi toimia.
Useimpien luolien lämpötila ei muutu kylmimpinäkään kuukausina.
Tämä uros ei kuitenkaan ole ensimmäinen, jota luola kiinnostaa.
Luolassa hehkuu.
Nämä ovat harsosääskien pikku houkuttimia.
Niiden tuottama valo houkuttelee hyönteisiä saaliiksi.
Tämä on täydellinen paikka -
Antarctopeltalle, joka pakenee armotonta talvisäätä.
Uros on turvassa outojen elävien tähtien alla,
kun ulkona alkaa sataa lunta.
Kylmimpinä kuukausina pohjoisen arktiset alueet voivat huurtua -
näyttäväksi talven ihmemaaksi.
Kaikki dinosaurukset eivät lähde muualle eivätkä hakeudu suojaan.
Suurimmilla on sisua kestää talvi.
Pachyrhinosaurukset.
Nämä kasvinsyöjät painavat kaksi tonnia, ja niillä on pröystäilevä pääpanssari.
Ne etsivät suojaa metsästä,
nappaavat uinuvien puiden viimeiset lehdet -
ja etsivät saniaisten lomasta pudonneita hedelmiä.
Syksyn kiima-aika on ohi,
mutta heiveröisemmät urokset yrittävät yhä edetä hierarkiassa.
Ne ovat unohtaneet, kuka on voimakkain.
Vanha uros on yhä erittäin vahva.
Vain harvat uskaltavat vastustaa sitä.
Taistelevilla uroksilla on harvoin aikaa syödä tai levätä.
Ruokaa on nyt tarjolla niukasti, joten voimat alkavat hiipua -
ja vammojen parantuminen vie aikaa.
Harmit eivät lopu siihen.
Arktisen alueen voimakkain peto väijyy aina jossain.
Nanuqsaurus.
Se on Tyrannosaurus rexin pienikokoinen sukulainen -
ja juuri sopivan kokoinen nappaamaan pachyrhinosauruksen.
Näissä olosuhteissa kohtaavien vanhojen vihollisten taistelu -
ratkaistaan strategialla yllätysiskun sijaan.
Lauman on vaikea pysyä yhdessä puiden lomassa.
Jotkin yksilöt voivat joutua eroon muista.
Hermostunut lauma vetäytyy taktisesti aukealle.
Nanuqsaurukset seuraavat niitä.
Aukiolla lauma voi pysytellä yhdessä -
ja muodostaa läpäisemättömän muurin panssareillaan ja lihasvoimallaan.
Lumimyrsky sakenee.
Seuraa levoton pattitilanne.
Yhteenotot voivat kestää päiväkausia.
Lauman pitäisi olla turvassa, jos se pysyy yhdessä.
Nanuqsaurukset odottavat kuitenkin tilaisuuttaan -
ja etsivät heikkoja kohtia.
Lumimyrsky tuo välirauhan.
Taistelu jatkuu kuitenkin heti myrskyn lakattua.
Hermoja raastavassa tilanteessa -
yksi vastustaja murtaa lauman suojan -
ja paniikki leviää nopeasti.
Lauma pakenee, ja pedot saavat mahdollisuuden.
Takaa-ajon jatkuessa -
yksi väsynyt uros jää muista jälkeen.
Lopulta sen on käännyttävä ja kohdattava hyökkääjät.
Yksi pachyrhinosaurus hävisi taistelun.
Sota jatkuu kuitenkin koko talven.
Eläinten on nyt vietettävä pari kuukautta täydessä pimeydessä,
ennen kuin aurinko ilmestyy jälleen ja tuo helpotusta ainutlaatuisille otuksille -
jään peittämässä maailmassa.
Seuraavassa jaksossa:
kirahvin kokoinen lentävä jättiläinen pyydystää saaliitaan -
tiheän esihistoriallisen kasvillisuuden keskellä.
Vihreän planeetan metsissä -
dinosaurukset väijyvät saaliita, ovat soitimella ja vaeltavat maan alla.
Tutustu tieteeseen tarinoiden taustalla -
sarjan sivustolla.
Tekstitys: Liisa Sippola