ВОДЕЩ ДЕЙВИД АТЪНБЪРО
Едно от най-удивителните животни, съществували някога,
и едно от най-известните, със сигурност е динозавърът.
Тиранозавър рекс.
Животно, което разпалва въображението на всички ни.
Какво е представлявало това животно?
Как е изглеждало? Как е живяло?
Днес науката е отговорила на тези въпроси.
И не само за Т-рекса,
но и за другите видове, съжителствали с него.
Модерните технологии правят възможно да ги съживим.
Земята преди 66 милиона години.
Небето е изпълнено с летящи гиганти.
В моретата чудовищни влечуги кръстосват дълбините.
А на сушата динозаври от всякакъв вид
са изправени пред битка за оцеляване.
Сега знаем много за света, в който са господствали динозаврите.
Това е историята им.
Реките
От милиони години сушата на планетата Земя се извайва от водата.
Реките, които текат тук, все още оформят тези големи каньони.
На такива места живеят летящи влечуги.
Птерозаври.
Крилата им от кожа се простират от пръста до глезена.
Птерозаврите могат да летят стотици километри на ден.
Всяка вечер огромен брой птерозаври идват в този каньон да спят на тесните ръбове.
Заедно се чувстват в безопасност.
А и малцина сухоземни ловци дръзват да се качат тук.
Но един се престрашава.
Вид динозавър - велоцираптор.
Велоцирапторите имат перушина, която ги топли, но не могат да летят.
Ала са изключително пъргави.
И добре че е така.
Една стъпка накриво може да те прати в пропастта.
Птерозаврите са плахи.
Ще излетят при първите признаци на опасност.
За да се докопат до плячката, велоцирапторите трябва да я издебнат.
Леките тела и ръцете с пера им помагат да контролират спускането си.
А с широките си опашки пазят равновесие.
Птерозаврите, които отдъхват в краищата на колонията, ще са най-лесните мишени.
Грохотът на водопада заглушава шума от падащите камъни.
Женската се качва.
Двамата мъжки остават в ниското.
Няколко птерозавъра са в обсега за нападение.
Тя хвана един, но сега цялата колония е подплашена.
В суматохата плячката й се свлича от ръба.
Женската изпробва ефикасността на пернатата си опашка.
И накрая се докопва до храната си.
Мъжките са оставени да се изправят срещу птерозаврите.
Силата на речните води е в действие по цялата планета.
По света температурите са високи. Има силни бури и поройни дъждове.
Голяма част от Северна Америка е заета от гъсти, тучни гори.
Тук живеят едни от най-едрите растителноядни създания за всички времена.
А те на свой ред са плячка на най-безмилостните ловци.
Тиранозавър рекс.
Този стар мъжки е повалил трицератопс.
Но е пострадал.
Тиранозаврите рекс са създадени да ловуват едри растителноядни,
макар че много от тях имат тежки оръжия за самозащита.
След десетилетия двубои с бронирана плячка тялото на мъжкия е в белези.
Една битка дори му е коствала върха на опашката.
Тези нови рани са по-тежки.
На тази възраст рискът от инфекция е реален.
Речната вода може да измие раните.
Мъжкият има шанс да оцелее до деня на следващата битка.
Но той може да настъпи по-рано от очакваното.
Още един тиранозавър рекс.
Непознат.
Но новодошлият има различна миризма.
Женска е.
Тя е по-млада и по-дребна.
Но въпреки това може да му съперничи.
Той обаче ясно заявява, че не иска да се бият.
Предпочита да се чифтосат.
Тя сякаш одобрява идеята.
Областта около лицето на тиранозавъра е много чувствителна на допир
и те търкат муцуни.
Огромните му размери и белезите от битки доказват, че той знае как да оцелява.
И може би това я привлича у него.
Затова остават заедно.
През следващите седмици те често се чифтосват.
Накрая женската ще снесе до 15 яйца.
С тях идва обещанието да се излюпи следващото поколение.
Местообитанията, които зависят от реките, могат да се променят бързо и радикално.
В някои части на Централна Азия обилните сезонни дъждове препълват реките
и те излизат от коритата си.
Равнините са наводнени.
Във водата гази един от най-чудатите динозаври.
Дейнохейрусът.
По-висок е дори от тиранозавъра рекс.
А грамадната му патешка муцуна е много сръчна
в събирането на водни растения.
Този мъжки е с огромен апетит,
тъй като се е хранил оскъдно по време на дългия сух сезон.
Водните растения са богати на хранителни вещества.
И огромните му извити нокти, дълги по 20 сантиметра,
му помагат да ги изравя дълбоко под повърхността.
Самият той е източник на храна за по-малки създания.
Кръвосмучещи мухи, които се въдят в кожуха му.
Те го дразнят и дори му причиняват болка.
Дългите нокти му позволяват да се почеше добре,
но винаги има места, които не може да достигне.
За да стигне до тях, му трябва помощ.
Едно мъртво дърво може да реши проблема.
Така е много по-добре.
Сега може да продължи с храненето.
Но когато ядеш само мокра растителност,
има една неизбежна последица.
Храна за един - тор за много други.
Гигант като дейнохейруса може да изхвърли над двайсет тона изпражнения годишно.
Южна Африка.
И тук ежегодните дъждове причиняват наводнения.
Земята се превръща в лабиринт от тесни канали,
които минават между безброй малки острови.
Сега тази гора е блато.
И привлича едно от най-едрите летящи създания, обитавали планетата Земя.
Огромен птерозавър кетцалкоатлус.
Това е женска.
Размахът на крилата й е над девет метра.
Тя е дошла тук по една причина.
Малките острови, образувани от надигащата се вода,
са подходящо място за снасяне на яйца.
Кетцалкоатлусите са въздушни асове.
Но са много пъргави и на земята, което може би е изненадващо.
Всяко крило се държи на една-единствена издължена кост на четвъртия й пръст.
Като обърне крилата си нагоре,
женската може да се придвижва на четирите си крайника.
Дошла е тук да направи гнездо.
Тя избира влажна, заблатена почва,
за да не изсъхнат яйцата й, които са с меки черупки.
Тези двете са само началото.
Следващите три седмици тя ще пази откритото гнездо
и през няколко дни ще добавя по още две яйца.
Яйцеполагането коства много усилия и енергия.
Всяко яйце е огромно - тежи около кило.
Накрая тя снася около 12 яйца.
Покрива ги с растителност, за да ги скрие.
Сега трябва да се нахрани.
На острова би трябвало да има достатъчно храна за малките, когато се излюпят.
Но тук няма нищо питателно, с което да засити глада си.
Тя трябва да напусне острова, за да ловува на друго място,
и разчита на това, че гнездото е скрито и яйцата й ще са добре,
докато нея я няма.
Друга, много по-възрастна женска кетцалкоатлус.
Тя също търси безопасно място за гнездото си.
Тук може би няма да има достатъчно храна за две люпила от гигантски пилета.
Но проблемът има решение.
В крайна сметка яйцата са много питателни.
Стопанката на гнездото се връща.
По-възрастната женска е отблъсната.
Но гнездото на по-младата женска е опустошено.
От 12-те яйца, които снесе, само три са оцелели.
Успехът на размножителния й сезон сега се крепи на тези три крехки яйца.
Тя ще ги пази, доколкото може, докато се излюпят след няколко месеца.
Но след това малките й ще трябва да се грижат сами за себе си.
Докато тече надолу,
водата мие милиарди тонове пясък и чакъл и дори измества огромни камъни.
По-фините утайки могат да се озоват на стотици километри разстояние,
но с разширяването си реката се забавя.
И в резултат на това започва да оставя част от наносите.
Животни, чиито прадеди са живели в морето, започват да се появяват.
Раци.
На някои места се събират десетки на квадратен метър.
Това е масияказавър.
Женска, дълга 180 сантиметра.
Устата й е пълна с остри като игли зъби.
Точно каквото й трябва, за да се справи с многокраката плячка.
Раците са с твърди черупки, но пък са богати на белтъчини.
Възможността не е за изпускане.
И не само за нея.
Тя има три рожби.
Високи са само по десет сантиметра.
Те още не са готови да хващат големи раци.
Все още разчитат на огризките след майка си.
Но някои малчугани отрано развиват ловните си инстинкти.
Много изкушаващо.
Най-малките раци могат да бъдат погълнати цели.
За жалост компенсират малките си размери с бързина.
Дребосъците не бива да се отдалечават много.
Велзебуфо - дяволска жаба.
Една от най-големите, съществували някога.
Няма да има нужда от храна в продължение на месец.
Тези пясъчни наноси са богати на храна,
но цената на живота тук може да е висока.
Реката се приближава до морето.
Във водата вече се усеща сол.
При прилив посетители от открито море проучват каналите.
Еласмозаври.
Те са океански влечуги.
Но някои идват до устията на реките, за да пообиколят бракичните води.
Сега милионите тонове наноси, довлечени от реките,
най-сетне влизат в морето.
На сладката вода й трябва време да се смеси с океанската
и за известно време двата потока текат един до друг.
Въпреки това огромни пасажи от риби намират много храна в тези води.
Облаците от наноси скриват рибата, ако е на известно разстояние.
Но еласмозаврите не се колебаят да плуват и в най-мътните води,
за да гонят плячката си.
Рибата няма накъде да избяга
дори над водата.
Тези еласмозаври прибират и последните дарове на реката,
преди следите й накрая да се изгубят в океаните на праисторическата планета.
В следващия епизод
връзката между майката и рожбите й е подложена на изпитание
в борбата за оцеляване.
Стари врагове се бият едни с други и бушуват вледеняващи бури.
А пернати динозаври господстват в световете от лед.
За да прочетете научните факти зад тези разкази,
посетете страницата на предаването.
Превод на субтитрите Катина Николова