PRIPOVEDUJE DAVID ATTENBOROUGH
Ena najbolj nenavadnih živali, ki je kdaj obstajala,
in zagotovo ena najslavnejših, je dinozaver.
Tiranozaver.
Žival, ki vsem vzbudi domišljijo.
Za kakšno žival je šlo?
Kako je zgledala? Kako je živela?
Znanstvene raziskave ponujajo odgovor na ta vprašanja.
Ne le o tiranozavru,
ampak tudi o drugih vrstah, ki so živele z njim.
Najnovejša slikovna tehnologija nam omogoča, da jih oživimo.
Zemlja pred 66 milijoni leti.
Nebo je polno orjaških letalcev.
V morskih globinah patruljirajo pošastni plazilci.
Na kopnem pa si številne vrste dinozavrov
prizadevajo za preživetje.
Danes o svetu, ki so mu vladali dinozavri, vemo zelo veliko.
To je njihova zgodba.
Sladka voda
Površino Zemlje že milijone let
rezbari voda.
Reke, ki tečejo tu skozi, še vedno oblikujejo te čudovite kanjone.
Takšni kraji so dom letečih plazilcev.
Pterozavrov.
Njihova kožna krila se raztezajo od prsta do gležnja.
Na dan lahko preletijo na stotine kilometrov.
Vsak večer
v ta kanjon prihajajo v ogromnem številu, da prenočijo na ozkih policah.
Množica pomeni varnost.
Le redki kopenski lovci si drznejo sem.
A eden si.
Vrsta dinozavra. Velociraptor.
Njihova telesa greje perje, vendar ne morejo leteti.
So pa izjemno okretni.
In to je dobro.
En napačen korak je lahko usoden.
Pterozavri so plašni.
Ob prvi nevarnosti bodo odleteli.
Če velociraptorji hočejo ujeti plen, bo ključen element presenečenja.
Lahka telesa in pernate okončine jim pomagajo
nadzorovati spust.
Širok rep pa jim pomaga ohranjati ravnotežje.
Pterozavri, ki počivajo na robu kolonije, bodo najlažje tarče.
Šumenje slapa zaduši zvok drsečega kamenja.
Samica gre višje.
Dva samca ostaneta spodaj.
Nekaj pterozavrov je skoraj na dosegu roke.
Enega je ujela in vsa kolonija je prestrašena.
V kaosu njena žrtev zdrsne s police.
Samica preizkuša učinkovitost svojega pernatega repa.
Na koncu dobi svoj obrok.
Samca se morata soočiti s pterozavri.
Moč sladke vode deluje po vsem planetu.
Temperature so visoke.
Priča smo močnim neurjem in nalivom.
Večina Severne Amerike je pokrita z gostim, bujnim gozdom.
Tukaj živi eden največjih rastlinojedov, ki so kdaj obstajali.
Ti pa so plen najkrvoločnejšim lovcem.
Tiranozaver.
Ta stari samec je pravkar ubil triceratopsa.
Toda pri tem je bil ranjen.
Tiranozavri so narejeni za lov na velike rastlinojede živali…
čeprav so mnogi od njih razvili težko obrambno orožje.
Desetletja bojev s plenom, ki nosi oklep, so zaznamovala njegovo telo.
V eni bitki je izgubil celo konico repa.
Te nove rane pa so resnejše.
Pri tej starosti je okužba veliko tveganje.
V rečni vodi si lahko očisti rane.
Ima dobre možnosti, da se bori naprej.
A to se lahko zgodi prej, kot je pričakoval.
Še en tiranozaver.
Tujec.
Toda prišlek ima drugačen vonj.
Samica je.
Mlajša je in manjša.
A kljub temu bi lahko bila tekmec.
Jasno ji da vedeti, da ga spopad ne zanima.
Raje bi se paril.
Očitno ji je to po volji.
Tiranozavrov obrazni del je zelo občutljiv na dotik,
zato se drgneta.
Njegova velikost in brazgotine so dokaz, da je borec.
In zato je zanjo najbrž privlačen partner.
Zato ostaneta skupaj.
V naslednjih tednih se pogosto parita.
Na koncu bo odložila 15 jajc.
Ta pa so napoved nove generacije.
Okolja, ki so odvisna od sladke vode, se lahko hitro in korenito spremenijo.
V delih osrednje Azije
močne sezonske padavine napolnijo reke, dokler na koncu
ne prestopijo bregov.
Okoliške ravnice so poplavljene.
Skozi vodo se prebija eden najbolj nenavadnih dinozavrov.
Deinocheirus.
Večji je celo od tiranozavra.
Njegov ogromen gobec z račjim kljunom je zelo učinkovit
pri nabiranju vodnih rastlin.
Ta samec se požrešno hrani,
saj je med dolgo, sušno sezono, jedel zelo malo.
Vodne rastline so bogate s hranili.
Njegovi ogromni, ukrivljeni kremplji, dolgi 20 centimetrov,
mu omogočajo, da jih izkoplje globoko pod površjem.
Sam pa je vir hrane za manjša bitja.
Krvosesne muhe, ki jih na njegovem kožuhu kar mrgoli.
Nadležne so in celo boleče.
Čeprav mu ogromni kremplji omogočajo, da se pošteno popraska…
se vedno najdejo mesta, ki jih ne more doseči.
Da jih doseže, potrebuje pomoč.
Mrtvo drevo. To bi lahko bila rešitev.
To je veliko bolje.
Zdaj se gre lahko spet hranit.
Toda prehranjevanje z izključno mokrim rastlinjem
ima neizogibno posledico.
Kar je bilo za nekoga hrana, za številne druge postane gnojilo.
Velikan, kot je Deinocheirus, lahko proizvede
več kot 20 ton govna na leto.
Južna Afrika.
Tudi tukaj vsakoletne padavine povzročajo poplave.
Zemlja se spremeni v labirint ozkih kanalov,
ki se vijejo med neštetimi otočki.
Tole je zdaj močvirnat gozd.
Privablja eno od največjih letečih živali, ki je kdaj koli živela
na Zemlji.
Orjaški pterozaver. Quetzalcoatlus.
Tole je samica.
Razpon njenih kril je dobrih devet metrov.
Sem je prišla iz posebnega razloga.
Otočki, ki so jih ustvarile narasle vode,
so pravi kraj, da odloži svoja jajca.
Quetzalcoatlusi so mojstri letenja.
Morda pa je presenetljivo, da jim gre zelo dobro tudi na tleh.
Vsako krilo podpira ena sama, močno podaljšana kost
njenega četrtega prsta.
Ko krila obrne navzgor,
lahko učinkovito hodi po vseh štirih.
Sem je prišla narediti gnezdo.
Naredila ga bo na vlažnih, močvirnatih tleh,
da se njena mehkolupinasta jajca ne bodo izsušila.
Tile dve sta šele začetek.
Naslednje tri tedne bo varovala odprto gnezdo…
in vsakih nekaj dni odložila še dve jajci.
Proizvodnja jajc zahteva veliko truda in energije.
Velikanska so in vsako tehta približno kilogram.
Na koncu jih odloži kakih ducat.
Skrije jih tako, da jih pokrije z rastlinjem.
Zdaj mora jesti.
Ko se mladiči izležejo, bi moralo biti na otoku zanje dovolj hrane.
A zanjo ni tu ničesar, kar bi potešilo njeno lakoto.
Na lov mora drugam…
in zaupati, da bo skrito gnezdo varovalo njene še neizvaljene mladiče,
medtem ko je ne bo.
Še ena, veliko starejša samica Quetzalcoatlusa.
Tudi ona išče varen kraj za odlaganje jajc.
Tukaj morda ne bo dovolj hrane za dve družini velikanskih mladičev.
Toda obstaja rešitev.
Navsezadnje so jajca zelo hranljiva.
Lastnica gnezda se je vrnila.
Starejša samica je pregnana.
Toda gnezdo mlajše samice je uničeno.
Od ducata jajc, ki jih je odložila, so ostala samo tri.
Uspeh njene gnezditvene sezone je zdaj odvisen od teh treh krhkih jajc.
Do izvalitve čez nekaj mesecev jih bo varovala po najboljših močeh.
Potem pa se bodo mladiči morali znajti sami.
Ko rečna voda teče navzdol,
s sabo odnaša milijarde ton peska in gramoza ter premika celo velike skale.
Finejše usedline lahko odnaša več sto kilometrov stran,
a ko se reka razširi, se upočasni.
Takrat začne odlagati nekaj svojega tovora.
Prikažejo se živali, katerih predniki so živeli v morju.
Raki.
Ponekod jih je ducate na kvadratnem metru.
To je masiakazaver.
1,8 metra dolga samica.
Usta ima polna ostrih zob.
To potrebuje, da ubije neroden, večnožni plen.
Raki imajo resda trdo lupino, vendar so polni beljakovin.
Take priložnosti ne zamudiš.
Pa ne le ona.
Ima tri mladiče.
Visoki so le deset centimetrov.
Niso še pripravljeni za lov na velike rake.
Še vedno se zanašajo na mamine ostanke.
Toda nekateri mladiči že zgodaj razvijejo lovski nagon.
Zelo mikavno.
Najmanjše rakce lahko cele pogoltnejo.
Žal pa ti majhnost nadoknadijo s hitrostjo.
Za mladiča je bolje, da se ne oddalji preveč.
Beelzebufo, hudičeva krastača.
Ena največjih žab, ki je kdaj živela.
Zdaj se ji en mesec ne bo treba hraniti.
Ta peščena obrežja so bogata krmišča,
a življenje tukaj ima lahko visoko ceno.
Reka se zdaj približuje morju.
V njenih vodah je že čutiti sol.
Ob plimi
z odprtega morja pridejo obiskovalci, da raziščejo te kanale.
Elasmozavri.
To so pravi oceanski plazilci.
Toda nekateri pridejo v rečna ustja, da raziščejo slankaste vode.
Na milijone ton usedlin, ki so jih prinesle
sem reke, se končno zlijejo v morje.
Rečna voda potrebuje čas, da se pomeša z oceanom, in nekaj časa
ti dve vodi tečeta druga ob drugi.
Kljub temu
velike jate rib v teh vodah najdejo dovolj hrane.
Če so ribe dovolj oddaljene ena od druge, jih skrijejo oblaki usedlin.
Toda elasmozavri na lovu za plenom brez zadržkov zaplavajo v najbolj motne vode.
Za ribe ni rešitve…
niti nad vodo.
Ti elasmozavri poberejo še zadnja darila reke,
preden se njeni sledovi dokončno izgubijo v oceanih prazgodovinskega planeta.
V naslednji oddaji
je vez med materjo in mladiči preizkušena do skrajnosti,
ko se trudijo preživeti.
Boj starodavnih sovražnikov in snežni meteži.
Pernati dinozavri pa vladajo ledenim svetovom.
Če vas zanima znanstvena plat teh zgodb,
obiščite spletno stran Prehistoric Planet.
Prevedla Lidija P. Černi