UVÁDZA DAVID ATTENBOROUGH
Medzi najpozoruhodnejšie a určite najznámejšie zvieratá,
ktoré kedy žili, patria dinosaury.
Tyrannosaurus rex.
Toto zviera podnecuje predstavivosť všetkých z nás.
Aký druh zvieraťa to bol?
Ako vyzeral? Ako žil?
Vedecký výskum tieto otázky zodpovedal.
A nielen o T. rexovi,
ale aj o iných druhoch, s ktorými nažíval.
A najnovšie zobrazovacie technológie nám umožňujú všetkých ich oživiť.
Planéta Zem pred 66 miliónmi rokov.
Obloha je plná lietajúcich obrov.
Morským hlbinám vládnu obrovské plazy.
A na súši dinosaury každého druhu
bojujú o prežitie.
V súčasnosti vieme o svete, ktorému vládli dinosaury, veľmi veľa.
Toto je ich príbeh.
Prehistorická planéta
Sladké vody
Milióny rokov povrch planéty Zem
pokrývala voda.
A rieky, ktoré tadiaľto tečú, stále vytvárajú obrovské kaňony.
Takéto miesta sú domovom lietajúcich plazov.
Pterosaurov.
Koža ich krídel sa tiahne od prstov k členkom.
Denne dokážu preletieť stovky kilometrov.
Každý večer
prichádzajú v obrovskom počte do kaňonu a sedia na úzkych výčnelkoch.
V početnosti je bezpečne.
A veľa predátorov žijúcich na pevnine tu neloví.
Ale jeden áno.
Dinosaurus Velociraptor.
Tento druh je operený, no nevie lietať.
Tieto jedince sú však mimoriadne vrtké.
A dobre tak.
Jeden chybný krok tu môže znamenať nešťastie.
Pterosaury sú plaché.
Vzlietnu pri prvej známke nebezpečenstva.
Ak chcú Velociraptory uloviť potravu, musia využiť moment prekvapenia.
Ľahké telo a operené končatiny im uľahčujú zostup.
A široký chvost im pomáha udržať rovnováhu.
Pterosaury, ktoré oddychujú na okrajoch kolónie, budú najľahšou korisťou.
Burácanie vodopádu utlmuje zvuk padajúcich skál.
Samica zamieri nahor.
Dvaja samci zostávajú dole.
Zopár pterosaurov má takmer na dosah.
Jedného chytila, zalarmovala však celú kolóniu.
V zmätku jej korisť spadla zo skaly.
Samica podrobí svoj operený chvost skúške.
A napokon potravu získala.
Samce si musia poradiť s pterosaurami.
Sladké vody pôsobia svojou silou na celej planéte.
Globálna teplota je vysoká.
Vyskytujú sa silné búrky a prívalové dažde.
Väčšinu územia Severnej Ameriky pokrýva hustý bujný les.
Žijú tu niektoré z najväčších rastlinožravcov, aké kedy existovali.
A ony sú naopak korisťou tých najdravších lovcov.
Tyrannosaurus rex.
Tento starý samec práve zabil Triceratopsa.
Zranil sa však pri tom.
T. rex je stavaný na lov veľkých bylinožravcov…
hoci si mnohí z nich vyvinuli obranné zbrane.
Desaťročia bojov s obrnenými korisťami poznamenali jeho telo jazvami.
Jeden súboj ho dokonca stál konček chvosta.
Tieto nové zranenia sú však vážnejšie.
V pokročilom veku je preňho infekcia skutočne nebezpečná.
Riečna voda mu pomôže vyčistiť rany.
Má vysokú šancu, že sa dožije ďalšieho boja.
Ten však môže nastať skôr, ako čakal.
Iný T. rex.
Neznámy.
Tento návštevník má však iný pach.
Je to samica.
Je mladšia a menšia.
No i tak môže byť rivalom.
Samec však dáva jasne najavo, že o súboj nemá záujem.
Radšej by sa páril.
Zjavne súhlasí.
Oblasť tváre je u tyranosaurov veľmi citlivá na dotyk,
a tak sa maznajú.
Jeho veľkosť a jazvy z boja svedčia o tom, že je to bojovník.
A v jej očiach je preto zrejme atraktívnym partnerom.
A tak zostanú spolu.
A v nasledujúcich týždňoch sa budú často páriť.
Samica napokon nakladie až 15 vajec.
A tie sú prísľubom ďalšej generácie.
Habitáty odkázané na sladkú vodu sa môžu rýchlo a výrazne zmeniť.
Na území strednej Ázie
naplnili sezónne dažde rieky, až sa napokon vyliali z korýt.
Okolité rastliny sú zaplavené.
A vody brázdi jeden z najpodivnejších dinosaurov zo všetkých.
Deinocheirus.
Je ešte vyšší ako T. rex.
Veľký zahnutý kačací pysk efektívne slúži
na zbieranie vodných rastlín.
Tento samec dychtivo žerie,
lebo počas dlhého obdobia sucha žral veľmi málo.
Vodné rastliny sú bohaté na živiny.
A vďaka obrovským zahnutým 20-centimetrovým pazúrom
ich dokáže vytiahnuť z hĺbky na hladinu.
On sám je zdroj potravy pre menšie tvory.
Jeho kožuch zamorujú muchy sajúce krv.
Je to otravné a dokonca aj bolestivé.
A hoci sa vďaka obrovským pazúrom dokáže dobre poškrabať…
isté miesta zostávajú mimo jeho dosahu.
Aby sa k nim dostal, potrebuje pomoc.
Suchý strom. To by mohlo byť riešenie.
To je oveľa lepšie.
A teraz sa môže vrátiť k potrave.
No strava pozostávajúca takmer výhradne z mokrých rastlín
sa prejaví jedným nevyhnutným následkom.
Čo bolo pre jedného potravou, stane sa pre mnohých ďalších hnojivom.
A taký obor, akým je Deinocheirus, môže vyprodukovať až 20 ton trusu ročne.
Južná Afrika.
Aj tu dažde každoročne spôsobujú povodne.
A zem sa zmenila na bludisko úzkych kanálov
pretekajúcich pomedzi množstvo malých ostrovov.
Z tohto lesa je teraz mokraď.
A láka najväčšie lietajúce zvieratá, ktoré kedy na planéte Zem žili.
Obrovského pterosaura. Quetzalcoatla.
Toto je samica.
Jej krídla majú rozpätie vyše deväť metrov.
A prichádza sem z konkrétneho dôvodu.
Malé ostrovčeky, ktoré vznikli stúpaním vôd,
sú ideálnym miestom na znesenie vajec.
Quetzalcoatly sú v lietaní majstri.
Prekvapivo sú však veľmi schopní aj na zemi.
Každé krídlo podporuje mimoriadne podlhovastú kosť
jej štvrtého prsta.
Keď si krídla prevráti opačne,
dokáže efektívne chodiť po všetkých štyroch.
Prišla si sem postaviť hniezdo.
Rozhodla sa ho postaviť na vlhkej, močaristej pôde,
ktorá ochráni jej vajcia s jemnou škrupinou pred vyschnutím.
Prvé dve sú len začiatok.
Nasledujúce dva týždne bude chrániť nekryté hniezdo…
a každých pár dní znesie ďalšie dve vajcia.
Znášanie vajec vyžaduje veľa úsilia a energie.
Každé je obrovské a váži približne kilogram.
Napokon znesie v jednej znáške asi tucet vajec.
Zakryje ich rastlinami, aby ich skryla.
Teraz sa musí nažrať.
Keď sa mláďatá vyliahnu, na ostrove bude pre ne dostatok potravy.
Nie je tu však vhodná korisť, ktorou by utíšila vlastný hlad.
Musí sa vybrať na lov niekam inam…
a veriť, že nevyliahnuté mladé budú v izolovanom hniezde v bezpečí,
kým bude preč.
Druhá, omnoho staršia samica Quetzalcoatla.
Aj ona hľadá bezpečné miesto na znášku vajec.
A pre dve veľké skupiny vtáčatiek tu možno nebude dostatok potravy.
No na tento problém jestvuje riešenie.
A vajcia sú napokon veľmi výživné.
Majiteľka hniezda sa vrátila.
Staršiu samicu odohnala.
Ale hniezdo mladšej samice je zničené.
Z tucta vajec, ktoré nakládla, zostali len tri.
Úspech jej obdobia rozmnožovania teraz závisí od týchto troch krehkých vajec.
Bude ich zo všetkých síl ochraňovať, kým sa o pár mesiacov nevyliahnu.
Potom si však jej mladé budú musieť poradiť samy.
Ako voda tečie dolu prúdom rieky,
tlačí miliardy ton piesku a štrku a dokonca posúva aj veľké balvany.
Drobnejšie sedimenty sa môžu presunúť aj o stovky kilometrov,
keď sa však rieka rozširuje, tok sa spomalí.
A v dôsledku toho sa začne záťaže zbavovať.
A začnú sa objavovať zvieratá, ktorých predkovia žili v mori.
Kraby.
Na niektorých miestach sú ich desiatky na meter štvorcový.
Toto je Masiakasaurus.
Samica, 180 centimetrov dlhá.
A v papuli má zuby ostré ako ihly.
A také potrebuje, aby si poradila s nepríjemnou korisťou s početnými nohami.
Kraby majú tvrdé panciere, sú však bohaté na bielkoviny.
Príliš dobré, aby si ich nechala ujsť.
A nielen ona.
Má tri mladé.
Vysoké len desať centimetrov.
Ešte nie sú pripravené loviť veľké kraby.
Stále žijú na zvyškoch od matky.
U niektorých mláďat sa však lovecký inštinkt vyvinie skôr.
Veľmi lákavé.
Menšieho kraba môže zhltnúť v celku.
Nanešťastie, malé rozmery si vynahrádzajú rýchlosťou.
Pre mláďa bude najlepšie, ak sa nezatúla priďaleko.
Beelzebufo, diabolská ropucha.
Jedna z najväčších ropúch, aké kedy žili.
Mesiac nebude musieť žrať.
Tieto piesčiny sú síce bohaté na potravu,
no za tunajší život sa platí vysoká daň.
Tok rieky ústi do mora.
Už rozpoznať slanú chuť v jej vodách.
Počas prílivu
prichádzajú skúmať tieto kanály návštevníci zo šíreho mora.
Elasmosaury.
Sú to skutočne oceánske plazy.
No niektoré z nich prichádzajú do ústia rieky preskúmať poloslané vody.
Teraz sa do mora konečne dostanú
milióny ton sedimentov, ktoré sem naplavila rieka.
Istý čas potrvá, kým sa riečna voda premieša s oceánom,
a dovtedy plynú dva vodné toky súbežne.
No napriek tomu
sa v týchto vodách ukrýva potrava v podobe húfov rýb.
Mraky sedimentov ukrývajú ryby, nech sú akokoľvek vzdialené.
Elasmosaury sa však nezdráhajú plávať ani do najkalnejších vôd,
aby ulovili korisť.
Pre ryby niet úniku…
ani nad vodnou hladinou.
Tieto Elasmosaury zozbierali posledné riečne dary,
než sa stopy po nej napokon stratia v oceánoch našej prehistorickej planéty.
V ďalšej časti Prehistorickej planéty
podstúpi skúšku puto medzi matkou a mláďaťom
pri boji o prežitie.
Odvekí nepriatelia sa proti sebe postavia v súboji v mrazivej snehovej búrke.
A operené dinosaury vládnu ľadovým svetom.
Vedecké informácie zo zákulisia príbehov
nájdete na stránke relácie Prehistorická planéta.
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková