UVÁDZA DAVID ATTENBOROUGH
Medzi najpozoruhodnejšie a určite najznámejšie zvieratá,
ktoré kedy žili, patria dinosaury.
Tyrannosaurus rex.
Toto zviera podnecuje predstavivosť všetkých z nás.
Aký druh zvieraťa to bol?
Ako vyzeral? Ako žil?
Vedecký výskum tieto otázky zodpovedal.
A nielen o T. rexovi,
ale aj o iných druhoch, s ktorými nažíval.
A najnovšie zobrazovacie technológie nám umožňujú všetkých ich oživiť.
Planéta Zem pred 66 miliónmi rokov.
Obloha je plná lietajúcich obrov.
Morským hlbinám vládnu obrovské plazy.
A na súši dinosaury každého druhu
bojujú o prežitie.
V súčasnosti vieme o svete, ktorému vládli dinosaury, veľmi veľa.
Toto je ich príbeh.
Prehistorická planéta
Púšte
Západ Južnej Ameriky
a jedno z najopustenejších miest na tejto prehistorickej planéte.
Trúfne si sem len zopár zvierat,
no i tak predstavuje scénu jedného z najnezvyčajnejších stretnutí na Zemi.
Dreadnoughtus.
Titanosaury. Merajú 26 metrov a vážia 36 ton.
Toto sú samé samce
a od lesov bohatých na potravu ich delia celé kilometre.
Prichádzajú sem len z jedného dôvodu: bojovať o možnosť páriť sa.
Zástupy samíc skúmajú samce, ktoré práve dorazili,
a hodnotia, či sú silné a vhodné.
Obrovský krk titanosaurov
podopierajú ultraľahké kosti naplnené vzduchom.
Duté kosti v krku sú spojené s radom mechov,
ktoré nafukujú prapodivné hrdelné vzduchové vačky.
Samce s najpôsobivejším zjavom privábia najviac samíc.
Tento obrovský samec biely od prachu
na tejto scéne dominoval dva týždne.
Váži takmer 45 ton.
A jeho zjav zatiaľ
odstrašil všetkých vyzývateľov.
No tento nový samec…
sa nedal odradiť.
Dvíhať také obrovské telo je vyčerpávajúce.
Je to súbor vytrvalosti.
Keď boj vrcholí, samce sa pokúšajú protivníka zraniť
a bodajú ostrým dýkovým pazúrom na palci
a škriabu kožu zubami.
Až kým napokon…
nepadne víťazný úder.
Vláda staršieho samca sa napokon skončila.
Mladý víťaz prevezme svoje miesto na scéne.
Cena za porážku je pre niektorých veľmi vysoká.
Hoci sú niektoré zvieratá dobre prispôsobené na púštne podmienky,
prežitie je často neisté.
Hlavne tu v Ázii,
kde uprostred leta
dosahuje teplota vyše 60 stupňov Celzia…
a voda sa okamžite vyparuje.
Aj tu sa nachádzajú hrozivo vyzerajúce plazy.
No táto jašterička meria len zopár centimetrov.
Zohnať tu potravu nikdy nie je hračka.
Táto obrovská zdochlina vyzerá sľubne.
Mŕtvy sauropod.
Potenciálna hostina pre mnohých.
No napodiv, všade je ticho.
Tarbosaurus…
v tejto púšti je ekvivalentom T. rexa.
Všetci sa od neho držia bokom.
Pre jaštericu to však môže byť príležitosť.
Ak muchy láka jedna vec viac ako zdochlina…
tak je to spiaci tarbosaurus, ktorý sa tou zdochlinou kŕmil.
Čas byť odvážny.
Velociraptor.
Čas byť opatrný.
Lebo velociraptory často lovia spoločne.
Tarbosaury sa pohli.
A teraz môžu prísť pterosaury…
a uchmatnúť si podiel zo zdochliny.
Príležitosť pre malú jašteričku pominula.
Kľúčom k prežitiu v púšti je využiť chvíľkovú šancu čo najlepšie
a niektorým dinosaurom sa to darí vskutku efektívne.
Mononykus je púštny špecialista.
Ako mnohé púštne zvieratá
aj ona musí za potravou prejsť veľkú oblasť.
Holé nohy pomáhajú ochladzovať jej telo.
Perie na jej tele ju chráni pred slnečnými lúčmi
a poskytuje jej špeciálny zmysel.
Perie na tvári vytvára kruhy, vďaka ktorým dokáže zachytiť najnepatrnejšie zvuky.
Takýto mimoriadne citlivý smerový sluch
jej umožňuje predstaviť si, ako tento dutý klát vyzerá a čo je v ňom.
Teraz využije zbraň, po ktorej je tento lovec pomenovaný.
Mononykus, jeden veľký pazúr.
Práve ten potrebuje, aby otvorila termitisko.
Má ešte jeden špeciálny nástroj.
Flexibilný jazyk, dvakrát taký dlhý ako jej hlava.
Výborné jedlo plné bielkovín.
Keby len termity neboli také otravné.
Špecialisti ako Mononyky dokážu v tejto vyprahnutej púšti prosperovať.
Podmienky nie sú však stále rovnaké.
Príležitostne
sa chladnejšie horské vetry premiešajú so stúpajúcim horúcim vzduchom.
Púštna búrka prinesie vítaný dážď.
Takú premočenú zem doteraz azda ešte nevidela.
Krajina sa nečakaným spôsobom zmenila.
Nečinne ležiace semienka zakvitli životom.
V priebehu dní zmenili túto nehostinnú krajinu.
A vegetácia so sebou priniesla aj hojnosť potravy,
ak viete, ako ju chytiť.
Enantiornithes, prastarý typ vtákov.
No na korisť možno trochu priveľký.
Prispôsobiť sa takému odlišnému a neznámemu svetu je ťažké.
Och, nie.
Konečne niečo chytila.
Tieto nové úlohy však nepotrvajú dlho.
V púšti je jedna vec istá:
čoskoro sa vráti spaľujúca horúčava a spálená zem.
Kvety zostanú len dávnou spomienkou.
Púšte nie sú také nehostinné len pre spaľujúcu silu slnka.
Ale aj pre vetry.
Tu v strednej Ázii sa rinú krajinou,
čoraz viac vysušujú zem a hubia vegetáciu.
Veľké dinosaury sú v pohybe
a snažia sa tieto drsné podmienky zvládnuť.
Toto sú Barsboldia, vtákopyskaté dinosaury.
Sú to odborníci na dlhé trate.
Bez vody dokážu cestovať neuveriteľne dlho.
No pri vzácnych príležitostiach je vody hojne.
Keď naprší,
voda vsiakne do pôdy a pod zemou precestuje veľké vzdialenosti.
Až kým na špeciálnych miestach voda nevyvrie na povrch
a nevytvorí oázu.
Prístupná voda láka púštne zvieratá každého druhu zo širokej diaľky.
Niektoré zvieratá ostatné prevýšia.
Mongolosaurské obry.
Sú obrovské.
Vážia vyše 64 ton
a patria tak medzi najväčšie zvieratá, aké kedy chodili po Zemi.
Riskantné miesto pre drobného Mononyka, aby sa sem prišiel napiť.
Aj keď je tu plno,
ak máte najdlhší krk na Zemi, môžete sa predbehnúť.
Takéto zhromaždenie láka pozornosť.
Tarbosaurus.
No lovec sem prišiel len kvôli vode rovnako ako ostatní.
Keď toľko smädných úst pije vo dne v noci,
voda dlho nevydrží.
Zvieratá odídu
a znovu nastanú drsné a nehostinné podmienky.
Počas miliónov rokov voda premenila púšte
na pôsobivé krajiny…
tak ako tu v Severnej Afrike.
Tieto kaňony ponúkajú návštevníkom púšte zvláštnu príležitosť.
Barbaridactylus, pterosaurus s päťmetrovým rozpätím krídel,
dokáže prúdy preskúmať bez námahy…
a prejsť tak veľkú vzdialenosť,
napriek tomu, že niektoré majú na hlave obrovské hrebene.
Každý rok sa samce a samice na týchto výnimočných miestach na oblohe
stretávajú v tisícoch.
Na vrchole týchto odľahlých plošín nie sú žiadne pozemné predátory,
preto tam môžu bezpečne pristáť.
Veľké samce si vyberú oblasť, kde predvedú svoje predstavenie…
zatiaľ čo nedočkaví, osamelí mladíci krúžia nad ich hlavami.
Páni tohto územia všetkých vyzývateľov odradia.
Túto správu občas treba zdôrazniť násilím.
Na úspech však nemusíte nevyhnutne patriť do ťažkej váhy.
Niektorým samcom sa obrovské hrebene na hlave nevyvinuli.
Sú to potmehúdske samce, ktoré vyzerajú ako samice,
a tak sa pokúšajú zostať nepovšimnuté.
Je to nebezpečná hra…
lebo veľké samce pravidelné hliadkujú.
A predvádzajú svoj zjav.
Potmehúda zbadali.
No vlastne…
väčšieho samca zaujal.
Potmehúdsky samec však predstiera, že je zdráhajúca samica…
a samcove návrhy odmieta.
Teraz sa musí vrátiť k svojej misii…
a je čas skúsiť svoje triky.
Úspech.
Veľký samec sa môže zdať príťažlivejší,
ale samice zjavne zabezpečia čo najzdravšie potomstvo tak,
že sa spária s toľkými partnermi, s koľkými môžu…
či už sú pôsobivo príťažliví, alebo len potmehúdski prefíkaní.
Púšte tejto prehistorickej planéty
sa nevyznačujú len zvláštnymi, podivnými zvieratami.
Aj krajina vyzerá prapodivne, akoby z iného sveta.
Napríklad ako tu v Južnej Amerike.
Hoci to vyzerá ako nánosy snehu,
tieto veľké vlny však nie sú z piesku, ale zo sadrovca.
Sadrovec je jemný biely minerál, ktorý sa vo vode rozpúšťa tak ľahko,
že v pevnom skupenstve sa vyskytuje len na najsuchších miestach na Zemi.
Tieto duny sú také vyprahnuté, že je takmer nemožné v nich žiť.
No niektorým dinosaurom sa to darí.
Secernosaurus, typ malého hadrosaura.
Hoci dokážu prežiť na potrave biednej kvality,
približne každých desať rokov táto oblasť vyschne tak enormne,
že sa takmer všetka vegetácia zošúverí a vyhynie.
Stádo sa musí starať o mladé, a toto tak môže byť koniec stáda.
Staršie a skúsenejšie jedince si však spomínajú
na iné možné zdroje potravy a vody.
A vedia, že aby prežili, nemôžu sa pokúšať z púšte odísť,
ale musia pokračovať v ceste naprieč spaľujúcimi dunami.
Dujú silné vetry a piesok sa presúva, preto je púšť neustále v pohybe.
A navigácia je tak náročná.
Stádo uprednostňuje cestovanie v noci.
Nielenže je chladnejšie,
ale objaví sa aj mapa, ktorá umožní zvieratám nájsť cestu
cez jednotvárnu, no neustále sa meniacu púšť.
Mapa na oblohe.
Tak ako mnohé migrujúce zvieratá,
aj hadrosaury dokážu rozoznať nebeské značky.
Cez deň stále nad hlavami pečie žeravé slnko.
Aj keď nájdu tieň, pre niektorých nastane koniec ich cesty.
Môže im však pomôcť aj niečo iné.
Hlboký, dunivý zvuk vĺn narážajúcich na vzdialené pobrežie
sa nesie dunami celé kilometre.
Zvuk je taký tichý, že ho mnohé zvieratá nezačujú.
Hadrosaury však áno, a tak dokážu nájsť cestu k pobrežiu.
V tejto púšti však musia prekonať ešte jednu prekážku.
V ceste im stoja obrovské pobrežné piesočné presypy.
Strmý, nestabilný piesok vysáva energiu každým krokom.
Podarilo sa im to.
A ich prvou odmenou je zlízať kvapky vody skondenzovanej na pokožke
z hmly, ktorá sa vytvára tam, kde sa duny stretajú s oceánom.
A táto hmla taktiež vyživuje bohatý pobrežný raj.
Nateraz to stačí na nakŕmenie celého stáda,
keď sa však minie, budú nútení pohnúť sa ďalej…
a znovu vytrvať v skúškach života
v púšťach prehistorickej planéty.
Ďalej v Prehistorickej planéte
uvidíte jedného z najzvláštnejších dinosaurov, aký kedy žil.
Prapodivný, vtákopyskatý obor žijúci v rozľahlých vnútrozemských močarinách.
Keď sladké vody prúdia od prameňov do mora,
menia život všetkého, čoho sa dotknú.
Vedecké informácie zo zákulisia príbehov
nájdete na stránke relácie Prehistorická planéta.
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková